Den 11 mars 2020 deklarerade WHO att utbrottet av Covid-19 skulle klassas som en pandemi.
Bara ett år senare fanns de första Covid-19 vaccinen tillgängliga.
Den 27 december 2020 började Danmark vaccinera sin befolkning.
91% av dem som var 18 eller äldre vaccinerades mot Covid-19.
Danska läkemedelsverket har registrerat över 200 000 misstänkta biverkningar till följd av Covid-19 vaccinering.
Här följer några exempel.
De förbjudna biverkningarna
Jag heter Gitte Knudsen och är pensionär.
Jag vaccinerades den 30 oktober och har bara fått en injektion.
Jag fick Pfizer-vaccinet.
Sen blev jag väldigt trött.
Sov många timmar om dygnet och hade aptitlöshet. Kom överens med min man att vi ska kontakta jourläkaren.
Och det gör vi. Och han säger att vi ska ringa efter ambulans och ta mig till sjukhuset.
Kommer inte ihåg så mycket, men tror att jag ska göra några tester
och de har fortfarande lite tvivel om vad exakt vad som är fel på mig
och så har jag fått veta att det kommer en läkare, tittar på mig, och då ska han säga till min man:
Jag är helt säker på att din fru har Gullain-Barré.
En nervsjukdom som orsakar förlamning.
Jag heter Rune Jensen.
Jag fick vaccinet den 15 januari 2021.
6-10 minuter efter att jag fått vaccinet känner jag mig illamående.
En sjuksköterska kommer och hämtar mig.
Jag är inlagd hos en läkare och jag läggs på en bår hos henne.
Jag känner stickningar i foten, en sådan brännande känsla.
Jag säger till henne att det gör ont.
Och så säger hon till mig, det borde inte, det borde inte vara någonting.
Det ska vara injektionsstället där du fick vaccinet.
Jag kände ingenting där.
Sen ligger jag där i 20 minuter... 25 minuter.
Då får jag höra att du nog måste gå ut och gå lite så vi får se vad det är.
Så hon tittar på mig när jag går fram och tillbaka på avdelningen, och hon kan se att jag haltar med foten.
Sen efter det ligger jag där i kanske 10 minuter till. Då får jag reda på att nu kan jag inte vara här längre.
Nu måste jag bara åka hem.
Så det kanske löser sig.
Annars fick jag ringa 1177 om det var något.
Cirka 4 timmar efter att jag kom hem,
min fot börjar svullna upp.
Verkligen, verkligen uppsvullen.
Så jag blir nervös och ringer 1177.
Och får veta genom 1177 att de säger till mig att det kan finnas en möjlig blodpropp.
Och de vill att jag ska läggas in på sjukhus nu. Och det måste vara just nu.
Jag heter Louise.
Jag fick min första spruta den 28 juni 2021 och det var Pfizer.
Och den andra injektionen fick jag den 2 augusti 2021. Även Pfizer.
Jag kände ett tryck på bröstet och jag blev våldsamt yr och desorienterad.
Och fick andnöd och ont i armen, och kände mig bara ganska olustig.
Det upprepas två gånger, inom några timmar.
Och det är därför vi väljer att ringa ambulans i slutändan.
Mitt namn är Mike Corbalan och jag är äldre bror till Michel Corbalan.
I december 2021 kommer Michel att ha den sista, tredje injektionen, boosterinjektionen.
Och 14 dagar senare börjar Michel få huvudvärk, extrem huvudvärk hemma.
Han började ta huvudvärkstabletter och sånt.
Och han tycker att det går bra. Det är inte så illa.
Det går över av sig självt.
Tredje veckan där får han sådan huvudvärk att han känner sig illamående.
Och han kommer att behöva gå ner och lägga sig.
Kroppen går in i en liten form av anfall, kramper.
Han kan inte kontrollera detta alls.
Och såklart ringer pojkvännen sjukhuset och får ut en ambulans.
Michel är över hela golvet av krampen här.
Och han är helt förvirrad. Han vet inte vad som händer och vad som händer runt omkring honom.
Han tror att ambulanspersonalen som kommer är hans förbundstränare i karatelandslaget
och hans kompisar som han tränar med.
Han kommer ut på sjukhuset.
Och dessa kramper fortsätter de. Och de blir värre och de blir värre.
Så de måste ge honom medicin
för att lugna ner honom... så att dessa kramper inte blir så illa att de börjar påverka hans hjärna.
Så de börjar medicinera honom och försätter honom i koma för att undvika detta.
Och han ligger där i 10 dagar.
Han har aldrig misslyckats med något och helt plötsligt ligger pojken här som 23-åring med kramper.
Så till och med sjuksköterskan säger att "Jag har varit här i 15 år
men jag har aldrig sett en pojke få så mycket medicin som han gör”.
Och det... ja... Det är trots allt ett kritiskt tillstånd.
För det slutar med att Michel dör av detta till slut.
Jag heter Maria och är sjuksköterska.
Jag har varit på akutmottagningen i många år, 17 år.
Min historia börjar med att jag svarar en läkare på Twitter.
Han har varit i en intervju på TV2 tillsammans med Christine Stabell Benn,
där han säger att vaccinet är säkert, att inte många biverkningar rapporteras.
Och vi kan även vaccinera barnen. Det är också säkert.
Jag skriver då till honom på Twitter att jag inte håller med om det.
Att det finns en enorm underrapportering av biverkningar till vaccinet.
Och man kan inte gå i nationell TV och säga att det är säkert så kort i processen som vi är.
Det finns några läkare som delar detta inlägg i en medicinsk grupp på Facebook.
Några läkare där inne, de kontaktar sedan min avdelningssköterska.
Och säger att man inte kan prata så när man jobbar på en akutmottagning.
Min avdelningssköterska kontaktar mig.
och säger att det mycket väl kan få konsekvenser för mig att jag har uttryckt mig på det här sättet på Twitter.
En vecka går.
Och så blir jag kontaktad av min avdelningssköterska,
som säger att ledningen har beslutat,
att jag måste ta en paus från att ta skift på avdelningen på obestämd tid.
Och så slutar jag i september månad.
Jag kommer självklart att kontakta DSR för att fråga om det är något jag har gjort fel juridiskt.
Och där säger hon till att börja med att jag inte har brutit mot min tystnadsplikt.
och det är så hon håller sig till det.
Hon kontaktar sedan några jurister i DSR.
Och de säger att eftersom situationen är så aktuell är den bara på gränsen.
Och att jag inte har någon dokumentation för det jag skriver.
Men det jag skriver är mina alldeles egna erfarenheter.
Min fackliga företrädare, hon engagerar sig i saken, för jag har inte haft tag i henne annars.
Hon pratar med ledningen, men de står fast i sitt beslut.
Sedan hävdar de att det har varit 4 andra fall,
där de har bett mig att inte nämna att jag jobbar på en akutmottagning.
Och att jag har haft en intervju med ledningen.
Och jag har aldrig haft en intervju med ledningen.
Det har varit ett fall tidigare där jag skrev som jag undrade
att du inte hörde talas om hur sjuka människor som var inlagda med Corona var.
Och att jag hade pratat med en sjuksköterska på Corona-avdelningen på mitt sjukhus,
och frågade om folk var mycket sjuka. Där sa hon nej, det var de inte.
Sedan var det en annan kollega som hade pratat med en sjuksköterska där borta vid ett tillfälle
och hade frågat henne hur de mådde.
Och hon hade sagt att de flesta som var inlagda med Corona kunde klara sig hemma med en Panodil.
Så jag kunde åtminstone dra slutsatsen att eftersom du var inlagd med Corona så betydde det inte att du var kritiskt sjuk.
Åtminstone inte på mitt sjukhus med omnejd.
Och där skrev min avdelningssköterska till mig det i all vård
då skulle hon säga att jag skulle fundera på om jag pratade som sjuksköterska eller som privatperson.
Eftersom inlägget jag hade gjort också hade delats i en medicinsk grupp på Facebook,
där det hade diskuterats om det var en fråga för IVO.
Och att de trodde att jag bröt mot GDPR.
Jag har aldrig hört talas om det fallet igen.
Och det är det enda jag har pratat med min ledning om.
Det vill säga med avdelningssköterskan och med min chefssköterska och överläkare.
Där var jag bara på hennes kontor och pratade med henne
Då anmälde jag en gång en biverkning till Corona-vaccinet.
Jag var inte den med patienten.
Men det var en patient som kom in och fick hjärtstopp och som hade vaccinerats med Corona-vaccinet dagen innan.
Och jag fick tag på läkaren som hade patienten
och sa att jag tycker det så borde hon överväga att om vi inte ska rapportera det som en möjlig vaccinbiverkning.
Och det tyckte inte den läkaren.
Jag fick då tag i en bakvakt och hon höll med mig om att det skulle anmälas.
Och så gjorde jag det själv.
Eftersom det hade resulterat i dödsfall gick den förbi vår ledning och gick direkt till IVO.
De kontaktade sedan min avdelningssköterska.
Hon tog tag i mig och sa att hon var förvånad över att jag hade rapporterat när jag inte hade att göra med patienten.
Jag sa att det var för att ingen annan skulle göra det.
Det var då en läkare på vår avdelning som fick i uppdrag att titta på ärendet
och bedöma om patienten kunde ha dött på grund av vaccinet.
Och han drog slutsatsen att hon inte kunde.
Jag trodde att någon utifrån skulle bedöma det.
Men det var en läkare på vår egen avdelning.
Hon hade en annan sjukdom som de trodde var orsaken till att hon hade dött.
Jag tyckte bara att det borde anmälas.
Jag fick höra att det inte var säkert för dem att använda mig på avdelningen när jag gjorde något sådant.
Jag heter Max Schmeling. Jag är en statistiker, ekonom.
Har jobbat med statistik de senaste 17 åren.
Anledningen till att jag hamnade i denna vaccinfråga..
Det är definitivt inte mitt vanliga arbete.
Men anledningen till att jag kom in i det var för att jag stötte på några av de nummer jag såg komma från USA.
Från FDA Adverse Event Reporting System (FAERS).
Där såg jag några som satt och modellerade de här siffrorna.
Då kunde jag se att det var något fel på de siffrorna.
Det fångade mitt öga väldigt snabbt.
Och så satte jag mig ner för att kolla upp det själv.
Jag fick reda på att det fanns några liknande problem.
Sedan skulle jag skriva ett brev och informera om det, till de som hade möjlighet att ändra det.
Och det var regeringen, Folketinget, hälsoministeriet, den danska hälsomyndigheten, den danska läkemedelsstyrelsen,
Folkhälsomyndigheten, Epidemikommittén, Hälsonämnden och Epidemikommissionen.
Det var den första bokstaven. Efter det skrev jag ytterligare fyra brev.
Det sista brevet jag har skrivit är baserat på de danska uppgifterna.
Och det dokumenterar faktiskt att problemen som jag varnade för i det första brevet,
var faktiskt mycket värre än vad vi såg där.
Jag heter Else Jensen.
Och jag har jobbat med vaccinskador i många år.
Faktiskt nästan 30 år nu.
Jag är utbildad sjuksköterska. Och jag är utbildad hälsosköterska.
Och jag har varit med och grundat föreningen VaccinationsForum.
Det gjordes utifrån några vaccinskadade som jag kom i kontakt med för många, många år sedan.
Vi var ett litet gäng som ville grunda en förening där man kunde hjälpa människor.
Dels med att få ett informerat samtycke, känna till sina rättigheter.
Och hjälpa de som hade blivit skadade.
Eftersom vår erfarenhet var att människor inte kände till sina rättigheter,
att de inte kunde få hjälp när de hade fått en vaccinationsskada.
Vi blev faktiskt ganska väl mottagna, både av media och av sjukvården.
Vi har haft otaliga korrespondenser med det danska parlamentet, hälsomyndigheterna,
Den danska hälsomyndigheten, läkare om de problem vi trodde fanns.
Dels de juridiska aspekterna av informerat samtycke
men givetvis också mot lagen som skulle se till att vaccinskadade fick hjälp och ersättning.
Det här är de två viktigaste pivotpunkterna vi har arbetat med.
Och det är de vi fortfarande jobbar med eftersom de fortfarande är relevanta.
Jag heter Daniel Nielsen
och jag har gått på Esbjerg Business Academy.
Där studerade jag till teknisk chef, efter att jag avslutat min driftteknologutbildning.
Men nu blir jag sjukskriven.
Jag var tvungen att sluta med min utbildning,
eftersom jag började få lite problem med mitt hjärta efter vaccinationen.
Det var så ibland när jag var tvungen på väg till skolan.
Det var här nere på leden, cyklade iväg och jag kommer inte ens halvvägs,
då kan jag bara inte hämta andan. Och det är egentligen bara dåligt.
Så det är så att jag kan känna att blodet börjar lämna mitt huvud.
Jag heter Emma Silkjær Bøgelund Steinicke.
Och till vardags åker jag hem sjukskriven.
Innan jag blev sjukskriven var jag soldat.
Mina biverkningar efter vaccinet var att jag började få domningar i benen.
Där jag inte riktigt kan... När jag rör vid mina ben är det som om jag har på mig... alltså 3 lager skidbyxor.
Så det är väldigt långt borta.
Sedan började mina ögon studsa upp och ner.
Ett öga gör det fortfarande också.
Sedan fick jag dubbelseende och började tumla åt vänster.
Jag kunde inte sitta upprätt, jag kunde inte gå själv
Jag kunde inte göra någonting.
Och så fick jag hjärnskadan.
Jag heter Tobias.
Den första pluggen visades i början av augusti 2021.
Det var Pfizer Biontech.
Jag började få biverkningarna efter den andra injektionen.
Ungefär några dagar till en vecka efter.
En sån iskall, kall känsla, ont i magen, nej.
Det var... det slutade inte. Trots att jag tog smärtstillande.
Jag hade riktigt ont i magen.
Min sömnrytm var helt störd.
Jag kunde inte sova på flera dagar.
Jag kunde verkligen känna att det var något helt fel på mig
Jag heter Monica.
Jag har fått Pfizer-vaccinet.
Jag fick 3 stygn.
Jag fick den första injektionen den 21 januari.
Och den andra i februari 21'. Och den sista den 2 december 21'.
Och mina första biverkningar, de började två och en halv vecka senare.
Jag kände mitt... att båda benen var... riktigt tunga.
Sedan fick jag muskelsammandragningar, även i benen.
Jag fick blåmärken, även på benen.
Sedan började jag få den här typen av sveda, stickningar i tårna och i fingrarna.
Sen fick jag tinnitus.
Efter det fick jag en känsla av att ha extremt svaga ben.
Och jag kunde faktiskt inte gå särskilt långt.
Jag var, ja, bunden till min soffa i 6 månader till att börja med.
Min vardag innan detta började var full av jobb.
Jag jobbade 45 timmar i veckan.
Och det har jag... gjort i 15 år.
Nu är jag hemma hela tiden.
Förlåt...
Jag har ont nästan varje dag.
Så min vardag består egentligen mycket av att vara hemma, söka hjälp.
Saker jag kan vara inne på.
Jag heter Jeanette.
Min utbildningsbakgrund är att jag är utbildad ekonom, Cand. Oecon, och har en HD i finans,
och till vardags är jag sjukskriven.
Jag delar en ödesdiger dag med Christian Eriksen.
Jag har fått ett hugg på Pfizer.
Direkt efter att jag fick den här bilden blir jag sur.
Jag blir lite yr och börjar känna mig illamående ganska snabbt.
När jag kommer hem tänker jag, jag måste bara söva det här.
Så jag går och lägger mig.
Jag vaknar en timme, en och en halv timme senare och har en bultande huvudvärk.
Samtidigt i min överarm där jag blivit knivhuggen känns det som att det brinner.
Då tänker jag okej, det är nog den här rougen de pratar om.
Så jag får lite vatten och sen kryper jag ner i sängen igen.
Och tänker; Det kommer att bli en eländig lördag. Men nu måste jag sova lite till.
När jag vaknar igen... blev huvudvärken bara värre.
Och nu känns hela armen som om den brann.
Det tar min tur,
så jag börjar vackla som om jag är full.
Jag kan inte kontrollera vänster sida av min kropp alls.
Jag tror att det är på fjärde eller femte dagen som jag plötsligt, inom en halvtimme, får en våldsam hosta.
Jag hostar helt enkelt upp slem.
Mina lungor de är på väg att explodera.
Min egen läkare kallade det att jag förmodligen fick "Synthetic Corona".
Att min kropp reagerar på vaccinet som om jag hade fått Corona.
Eftersom det har gått exakt en vecka så vaknar jag och kan helt enkelt inte ta mig ur sängen.
Hela min överkropp är låst, nästan i ett sådant tillstånd av förlamning.
Och jag kan inte vända på huvudet, jag kan inte riktigt använda armarna.
Jag kan inte riktigt vända på överkroppen och när jag försöker gör det galet ont.
Jag får hjälp av ett par av mina barn att ta sig upp ur sängen och att klä på mig.
Och då tänker jag bara, håll ut, vad händer här.
De möjliga biverkningar jag har upplevt i samband med Corona-vaccinet,
det har varit yrsel. Så försvagande, där människor inte kunde gå eller stå.
Och det var också unga människor
Det har varit hjärtrytmrubbningar.
Och jag har upplevt människor i alla åldrar som har haft det här.
Det har varit lunginflammation,
blødninger i huden,
exacerbationer av autoimmuna sjukdomar där de kan känna att det precis brutit ut.
Helt exploderade efter att de blivit vaccinerade.
Oförklarlig andnöd.
Sedan upplevde jag en patient som hade någon cancer för många år sedan, som hade varit ifred.
Där cancern bröt ut igen, strax efter vaccinet.
Som dog här i våras.
Och det insågs av läkarna att det var på grund av vaccinet.
Det är en av de enda jag upplevt där det fanns en läkare som erkände att det hade med vaccinet att göra.
På mitt eget sjukhus har jag ofta frågat läkarna,
när patienterna kom in med några symtom som vi inte kunde förklara,
om det kan vara en biverkning till vaccinet.
Och om vi ska anmäla det.
och där har de sagt att de verkligen inte trodde att det var det.
Även om de inte hade någon annan bra förklaring.
Och även om folk nyligen vaccinerats.
Jag tror att det är en sådan kultur där man inte tror att vaccin har biverkningar.
Och all medicin har biverkningar.
Och vi känner faktiskt igen det på många andra nivåer också, men inte när det gäller vacciner.
Jag har upplevt två kollegor på mitt gamla jobb som fått biverkningar efter vaccinet.
Och jag har upplevt många patienter.
Jag var en av de enda som sa det högt på min avdelning.
Det var många som hade samma åsikt, men de vågade inte säga det högt.
De kom trots allt och sa det till mig, privat, för de visste att jag hade samma attityd.
Det har också varit en sådan press att man fått göra det för patienternas skull, så hette det till att börja med.
Så att du inte själv blir sjuk och så att du inte kan smitta någon annan.
Och nu när det har kommit fram att man lätt kan bli smittad även om man är vaccinerad.
Man kan lätt bli sjuk även om man är vaccinerad, man kan lätt dö även om man är vaccinerad,
då vill ingen egentligen prata om det längre.
Altså min historie starter ved, at Corona kommer ud.
Och vi längtar alla efter att få det,
för nu är det jag som inte orkar och måste gå in på intensiven och allt det där, och ha en ventilator.
Och jag trycker bort det från mig, det där vaccinet.
Eftersom jag är väl medveten om att det tar så många år för ett vaccin att tillverkas,
tills det faktiskt är helt godkänt och tills det faktiskt är tillräckligt redo att gå ut till folket.
Men det är så många som sprayas med det.
Och med pressen från arbetsplatsen tror jag att jag ska klara det.
Så jag behöver inte gå in och testas heller. Det var hela tiden jag var tvungen att testas.
Sedan får jag vaccinet, och sedan går det lite tid. Sen börjar jag spy.
Sådana riktigt grälla kräkningar.
Om jag tog en för stor klunk vatten så kräktes jag.
Och om jag inte tog något så kräktes jag också.
Som en halv liter vatten gick det på två, två och en halv dag.
Sedan blev jag inlagd på sjukhus.
Och så går det en månad där jag berättar om alla mina symtom.
Med benen där jag inte riktigt kan känna mina ben.
Det börjar då också gå upp i kroppen, upp runt magen, upp över bröstet och ut i armarna.
De struntar i det också.
Då säger jag att mina ögon de hoppar.
När jag tittar åt vänster kan jag se kvinnan jag är inlagd med,
hennes garderob studsar den upp och ner.
Även det ignorerades.
Sedan väljer de den femte oktober att skicka hem mig.
Bara en övernattning hemma, för de tror
att när man varit hemma och sovit så blir man friskare.
När min man hämtade mig kom jag hem och la mig.
Den var där vid middagstid den femte.
Sedan sov jag till nästa morgon, den sjätte.
Och den sjätte minns jag inte själv.
Det är min man som har berättat allt för mig.
Att han frågade mig en sak svarade jag på den femte.
Han hjälpte mig till toaletten när han kunde se att jag ramlade till vänster.
Och då satte jag mig först bredvid toaletten.
Sedan hjälpte han mig till toaletten.
Och så ramlade jag av toan igen.
Sedan körde han in mig på sjukhuset och säger att det är något fel här.
Och i mitt huvud har jag ingen aning om vad som händer.
Jag har sagt till läkarna där inne att jag har festat hela natten.
Och jag har tagit mycket droger, så de hade tagit många drogtester på mig.
Men det har jag inte, jag har bara legat och sovit.
Jag har aldrig tagit droger förut.
Och jag kunde inte tänka mig att gå på fest när jag är sjuk.
Och helt plötsligt kommer min ena lillebror, då tittar han på mig, och då säger jag, vad gör du här.
Då säger han, ja, jag har blivit tillsagd att komma upp hit.
Sen kommer den andre lillebror också. Mina bröder är tvillingar.
Så kommer min mor og min far. Min mor, hun stortuder.
Och jag är liksom vad fan som pågår där.
Och så säger de till mig att de har blivit informerade av sjukhuset,
att de skulle komma fram och säga hejdå till mig eftersom mitt tillstånd var så kritiskt.
Sedan ska jag göra ett ryggmärgstest. Det kan inte rekommenderas i alla fall.
Och sedan efter ryggmärgstestet så läggs jag i säng igen.
Och så blir jag förflyttad till Sygehus Nord där jag är inlagd i en månad.
Och efter den månaden, den första november, blev jag inlagd på rehabiliteringscentret i Brønderslev.
Där jag sedan fick två månaders rehabilitering.
Alltså rehabilitering tillsammans med andra med hjärnskador.
Det är först när jag kommer till Brønderslev den första november som jag får reda på att du har en hjärnskada.
Och min värld verkar rasa, där sitter jag bara och tjuter framför doktorn.
Fast jag är väl medveten om att det är något fel på mitt huvud.
Men jag hade ingen aning om vad som var fel.
Och så har jag kämpat med systemet härifrån.
Eftersom den neurologiska avdelningen på Nord har sagt,
att de rekommenderar att jag kommer ner till något som heter Østerskoven,
som är ett rehabiliteringscenter där du bor.
Där det bara finns en intensiv rehabilitering.
Men min kommun vill inte betala för det.
Och så har det varit bråk med kommunen sedan dess.
Min venstre fod, den var frisk før.
Jag var en träningsgubbe. Jag tränade mycket.
Löpning och allt det där.
Jag har aldrig haft något med min vänstra fot.
Jag vet bara att det gör ont.
Och jag tar Tramadol på 100 mg två gånger, morgon och kväll.
Och jag tar Ibuprofen. Det är 400mg. Så det är 800mg jag tar för en hel dag.
2000mg Panodil tar jag varje dag för att hålla min smärta borta.
För om jag inte gör det kan jag lika gärna ligga i min säng.
Då kommer jag inte upp ur sängen.
Då måste jag bara stanna där inne.
Och jag har en läkare som sitter där och säger till mig att han vill sparka mig ur det.
Jag säger till honom att det inte kommer att hända,
För om jag inte får mina värktabletter kan jag inte fungera.
På morgonen gör det riktigt, riktigt ont.
Jag behöver nästan två timmar där för att smärtstillande tabletter ska fungera,
och jag kan börja min dag.
Sedan satte jag den här fotskenan.
Och så tar jag min krycka som står bredvid min säng.
Och så kan jag gå runt lite.
Sen har jag min farbror, han har köpt en sån där äldre skoter till mig som går 15 km i timmen som jag kan köra ner och handla på.
Jag är 32 år gammal, tidigare frisk och snabb.
I mina medicinska papper står det ingenting.
De kan inte hitta något. Det finns inget att hitta.
Jag känner att de bara måste hitta något.
Och nu kan de inte hitta något. Sen får jag bara lite smärtstillande.
Jag trycks bara längre in i, "det får du ta tag i själv, du får leva med det själv".
Jag känner att jag blir trampad.
Jag kan bli upprörd över det ibland.
Ibland faller jag ner i ett svart hål, där min flickvän måste dra mig ur det.
För då sitter jag och gråter och känner att hela världen håller på att kollapsa.
För jag kan inte få det att fungera.
Ekonomi. Hur ska du klara dig?
Vad kommer härnäst. Kommer du någonsin att må bättre.
Och allt sånt, det bara springer runt i huvudet.
Jag var övertygad om att det var vaccinet som hade gett mig dessa biverkningar från början.
För jag hade aldrig, aldrig känt så här förut.
Jag blev bara glad när jag fick sova några timmar ibland.
Ibland kunde jag sova för jag var så utmattad att jag bara ramlade omkull.
Så jag har aldrig testat något liknande.
Jag minns inte hur många dagar efter att jag blev inlagd på Roskilde som jag blev förlamad.
Jag var förlamad från benen och upp, och hela vägen upp till huvudet.
Jag tappade talet och jag hade inga känslor i armar eller ben.
Jag har aldrig kämpat med något liknande förut.
Jag har tagit hand om huset och trädgården, passat barnbarnen och varit otroligt aktiv. Reste mycket.
Så det är inget jag har kämpat med alls.
Min yrsel var där efter första sticket.
Jag går också till doktorn för att ta reda på vad som händer här.
Varför känner jag så här?
Där han säger att det går över igen.
Men efter den andra injektionen kommer alla andra biverkningar.
Jag har nervsmärta.
Jag har smärta i bindväv.
Jag har muskelvärk.
Jag har sån här enorm huvudvärk.
Jag är yr hela tiden.
Jag känner att jag aldrig har försökt att vara queer.
Men jag skulle kunna tänka mig att det är så det är.
Så jag känner mig konstig hela tiden.
Jag förstår vad jag skulle beskriva som små svimningsanfall.
Och om det är så kort, hej, då är jag borta.
Sådana blackouter.
Eller... jag har den här känslan av att dras baklänges hela tiden.
Jag känner att mitt huvud, det är fruktansvärt tungt.
Så ibland måste jag bara göra en... Bara för att... På plats med huvudet.
Min balans. Jag har gått med käpp ett tag.
Det gör jag inte längre, mest för att jag kanske kände mig lite generad över att gå med det.
Jag vet mycket väl vad en vanlig biverkning av en vaccininjektion är.
Det vet jag från mina barn, som har fått sina första vacciner.
Du kan uppleva lätt obehag och huvudvärk. Och smärta där du blivit stucken.
Och kanske lite feber.
Så jag visste om det.
Men inte detta. Jag har aldrig hört att man kan få det av att vaccinera sig.
Vid den tidpunkten ska jag vara sjukskriven, jag blir den 23 juli.
Där ligger jag hemma med de vildaste anfallen.
Och den dagen fick vi tag på vår läkare, som omedelbart larmade mig och remitterade mig till neurologisk avdelning.
Jag kommer att köras ner dit. Jag kan inte köra själv alls.
Något som var en ögonöppnare för mig på den tiden,
det var där jag faktiskt trodde att jag var den enda som kände så här efter dessa vacciner.
Där berättar neurologerna faktiskt att de ser ganska många av oss.
Det är många som har dessa huvudvärk och anfall, och tryck i huvudet, smärta i öronen.
Jag fick även tinnitus som jobbade sig upp. Och fick en hörselnedsättning på höger öra.
Det tar inte lång tid för dem att dra slutsatsen att det beror på vaccinet.
Med andra ord rådfrågade jag också min läkare under processen.
Hon har tagit prov.
Och provade andra mediciner
i förhållande till denna känsla av att ström flyter genom kroppen,
det talades om att det kan ha varit en allergisk reaktion.
Så jag fick lite antihistamin på vägen som inte fungerade alls.
När vi läste journalen läser vi som när Michel kommer ut, då var den väldigt kritisk.
Men det vi får veta är att han är en frisk och ung frisk pojke på 23 år. Självklart måste han hantera det här.
Men när vi tittar på tidningarna är det inte vad vi får höra.
Det är ur våra händer. Vi vet inte vad vi ska göra. Han är 23 år gammal.
Det är alltså obegripligt. Vi vet inte vad... Vi är, vi har det riktigt jobbigt som familj just nu.
Och vi tycker att det är en riktigt tuff kamp, ​​det här, just nu.
Problemet med dessa vacciner ligger i biverkningarna för varje parti vacciner, att det varierar för mycket.
En vaccinsats är detsamma som en serie eller kvantitet av vaccin som har producerats.
När du fyller dessa små ampuller och sedan packar den och skickar ut den.
Det produceras vanligtvis i storleksordningen 800 000 - 1 500 000 doser per år. omgång.
I Danmark har vi fått väldigt, väldigt varierande antal doser från väldigt, väldigt varierande antal batcher.
Det man kunne se i USA,
det var att det var väldigt, väldigt stor skillnad i hur många biverkningar varje enskild batch hade registrerat.
Det vill säga av de biverkningar som rapporteras till biverkningsdatabaserna.
I det sista brevet här och där kontrollerade jag det i de danska siffrorna.
Och det visar sig att även när du justerar för storlekarna på dessa partier,
då är det fortfarande stor skillnad.
Om vi ​​tar alla vacciner som har använts mot Covid-19 här i Danmark,
då pratar vi om en faktor 118 000 i skillnad mellan den batch som ger minst och den batch som ger flest biverkningar.
En skillnad på 11 800 000 % mellan de två.
Det hör inte hemma någonstans att man ska kunna se så stor skillnad på biverkningar.
När man ser på sambandet mellan storleken på de delar av partierna vi har fått här i Danmark,
och sedan visas antalet biverkningar, åtminstone för Comirnaty, det vill säga Pfizers vaccin,
Det finns faktiskt tre unika olika versioner.
Inte en, utan tre.
Normalt, om vi skulle mäta ett vaccin,
då skulle vi titta på... i förhållande till antalet doser som ges,
Hur många biverkningar har registrerats?
Det borde vara ungefär ett sådant någorlunda linjärt och lika förhållande mellan det.
Ett enda homogent sammanhang.
Med andra ord, om du har en batch med 100 000 doser i den,
Om det finns en biverkningsprocent, låt oss ta till exempel en promille.
Så kommer der 100 bivirkninger på et batch med 100.000.
Om en batch med 1 000 000 då kommer. Sen måste det givetvis ge 10 gånger så många.
Så det finns ett enkelt, linjärt samband.
Men det är inte vad vi ser.
Vi ser faktiskt att det finns ett så väldigt, väldigt heterogent förhållande.
Där det för några av partierna verkar vara väldigt små i storlekarna i antal doser.
Det vi har här i Danmark.
Men de ger ett extremt stort antal biverkningar.
Några av de andra, de är enorma.
Så vi pratar nog nästan fulla partier, 800 000 eller mer.
Och de ger nästan inga biverkningar.
När man försöker dra några trendlinjer genom den får man en väldigt skarp uppdelning.
Och det betyder, åtminstone för Pfizers, att det finns tre olika versioner.
Och det är inte bara produktkvaliteten som varierar extremt.
Det finns tre olika versioner av samma vaccin.
Vad detta fynd innebär har jag inte den blekaste aning om.
Jag är ingen immunolog. Jag vet inte hur man gör vacciner.
Men jag kan se på biverkningssiffrorna att 3 helt unika biverkningsprofiler växer fram.
Först måste du ställa frågan,
när nu vissa partier av vacciner kan orsaka 118 000 gånger fler biverkningar än andra.
Kan man då ge informerat samtycke till det?
Jag kan formulera svaret som en enkel fråga.
Om du var tvungen att gå ner och vaccinera dig. Och du kunde välja mellan två vacciner.
Den ena ger 1000 gånger så många biverkningar som den andra.
Spelar det någon roll för dig? Eller är det helt samma sak?
Om det spelar någon roll för dig.
Så om du tror nej skulle jag nog föredra den som inte ger 1000 gånger fler biverkningar.
Då är det relevant information som du borde ha haft när du vaccinerades.
Och därmed har du inte kunnat ge informerat samtycke.
För ingen har fått veta detta.
Man måste ifrågasätta om detta överhuvudtaget har varit lagligt.
Min egen slutsats är att det helt klart måste vara olagligt.
Eftersom hälsolagen anger ganska tydligt,
att man måste kunna ge informerat samtycke för att en behandling ska vara laglig.
Och en behandling som till exempel kan vara en förebyggande hälsobehandling.
Det er en vaccinering.
När allt kommer omkring föddes informerat samtycke ur de fasor många människor utsattes för under andra världskriget.
Och det ledde till det som kallas Nürnbergkoden.
Vår hälsolag har trots allt implementerat Nürnbergkoden.
Och det betyder att när du behöver medicinsk behandling,
då måste du veta vad som är fördelar, vad som är nackdelar.
Det betyder att du måste ha ett val.
Och ingen, ingen kan tvinga dig att ta något du inte vill ha.
Det vill säga om vi misslyckas på ett sådant område, som har uppstått ur en så bisarr situation.
Är vi verkligen tillbaka där den enskilda personen inte spelar så stor roll,
när du tänker på vad du ska använda den till?
Under kriget där sa de att man skulle använda det för att få mer kunskap om dessa sjukdomar.
Det är inte ett humant sätt att forska på.
Och inte alls här med Covid. Det vill säga på ett vaccin som inte är helt testat.
Så, fas 4 saknas.
Fas 4 är det som kallas eftermarknadsföringsfasen. Där det går ut på befolkningsnivå.
De mycket stora datamängderna.
Det är här bipacksedeln måste uppdateras igen.
Här kommer du också att fånga de sällsynta, allvarliga biverkningarna.
Ett informerat samtycke kan bara finnas när du har fas 4 inblandad.
Och det har skippats.
Och jag ser ingenstans ännu att vi faktiskt vet vilka de sällsynta, allvarliga biverkningarna är.
Det betyder att du fortfarande är i situationen
att man faktiskt inte kan ge ett korrekt informerat samtycke.
När jag dyker upp på vaccinplatsen i Frederikshavn,
Jag får ingen som helst förklaring om vad som eventuellt kan vara biverkningar, förutom de vanliga.
Så det saknas information i alla fall.
För hade jag vetat att biverkningarna fanns så hade jag sagt nej.
Du kan gå in och läsa lite på internet. Och hälsovårdsstyrelsen.
Men det stod ingenting om vad... Tja, vilka de där vanliga biverkningarna var.
Du kanske har huvudvärk. Eller kanske du hade ont där du fick injektionen,
och sånt, det är vad jag kunde läsa.
Jag trodde aldrig att jag skulle vara i detta helvete av smärta som jag är idag.
Innan jag valde att få vaccinet hade jag inte fått några rapporter om,
varken vad som fanns i den eller vilka biverkningar det kan ha.
I övrigt kunde jag få ledvärk och jag kunde bli röd där jag fick sticket.
Det var det.
Jag var en av de första som fick det genom mitt arbete.
Så jag dök faktiskt upp på min arbetsplats och fick dit det.
Och då fick jag skriva under på att jag ville ha det.
Och det är vad jag har fått.
Sedan fick jag vänta i en kvart efteråt för att se om jag blev sjuk.
Och det var det.
Jag har inte blivit informerad alls om biverkningar.
Min enda information, det beror på vad du kunde höra en Søren Brostrøm säga på skärmen.
Sen fick jag reda på
att batchnumret jag har fått faktiskt har många biverkningar förknippade med det.
Och det var först efter vaccinet som jag fick en broschyr fast i handen.
Men det säger inget om allvarliga biverkningar heller.
Och vid den tidpunkt då jag fick vaccinet var de allvarliga biverkningarna faktiskt kända.
Så jag tror inte att jag har blivit ordentligt informerad om biverkningar.
Jag känner inte riktigt att jag har blivit informerad om någonting.
Allt jag vet om dessa vacciner har jag själv letat upp på internet.
Jag hörde att du borde få en broschyr på outleten.
Men det fick jag inte.
Jag dök upp. Kavlade upp ärmen. Fick ett hugg och gick ut och satte sig.
Jag har inte blivit informerad om något alls.
Fast jag frågade om det var säkert. Om det var bra, om de visste tillräckligt om det.
Ingen informerade mig om något, inte om biverkningar eller något annat.
Vi känner oss felinformerade, låt oss uttrycka det så.
Vi upplever inte att det har varit rätt information från början.
Men vi känner också att saker och ting drivs lite till marken.
De kommer att utesluta något, inte heller kommer de att säga för eller emot någonting.
Vi känner att vi är ensamma om detta.
Och måste söka all information själv.
Det är en tuff kamp när man precis har förlorat sin kära bror eller son.
Läkarna fokuserar på kramperna.
Och de fokuserar på det som om det är en epileptisk anfall.
Utöver det fokuserar de på det som kallas autoimmun encefalit.
Någon inflammation av något slag.
Trots deras fokus på det var testet negativt.
Men de fokuserar fortfarande på det.
De har testat honom för i stort sett allt och allt är negativt.
Som familj är det vi som måste nämna detta för läkarna.
För de kommer inte och berättar vid något tillfälle att det kan vara en möjlig biverkning.
Inte förrän vi själva tar det till fältet, det här.
Och säger att detta kan vara en möjlig biverkning eftersom det inträffar 14 dagar, 3 veckor efter den tredje injektionen.
Så där kanske de först börjar vilja skriva något.
och börja fokusera lite på det (vaccinet).
Men innan har de inte nämnt det.
Inte förrän vi som familj nämner det.
Vår erfarenhet har under alla dessa år varit att det har varit väldigt svårt,
att du blivit sjuk efter ett vaccin
och kopplade sedan det till att det är vaccinet som har gjort dig sjuk.
Det första problemet människor stöter på är...
De ringer oss hit och frågar,
kan det finnas en möjlighet att sjukdomen som har inträffat hos mitt barn eller hos mig själv,
för så och så lång tid efter vaccinet, kan orsakas av vaccinet?
Vi håller oss trots allt de riktlinjer som har getts både nationellt och internationellt,
om när och hur det kan finnas ett samband.
De går ner till sin egen läkare.
Och det som då är ganska vanligt är att läkaren säger;
Han eller hon tycker inte det.
De kommer tillbaka till oss och berättar;
Det tycker inte läkaren.
Det vill säga läkarens skyldighet att rapportera misstänkta biverkningar,
sker inte ens automatiskt.
När det gäller covid är det dessutom förvärrat.
Där går de.
Bara det faktum att det är en möjlig biverkning, då måste man anmäla det.
Och vi har skärpt anmälningsskyldigheten för nya läkemedel.
Den som misstänks ha en biverkning av coronavaccinet ska anmälas.
Och det är även om du inte är säker.
Många av de patienter jag har pratat med och upplevt som har biverkningar,
de informerades inte om att de var tvungna att anmäla det.
Och de som hade pratat med sin läkare om att anmäla det, läkaren hade avvisat det.
De trodde inte att det hade med vaccinet att göra.
Eller så var det ett så lindrigt fall, tyckte de, att det inte fanns anledning att anmäla det.
En var en mycket ung man som hade vaccinerats, i tonåren.
Som inte kunde gå eller stå ett dygn efter vaccinationen.
Och hans läkare tyckte inte att det fanns någon anledning att anmäla det.
Okej, vi säger att det kommer att rapporteras till den danska läkemedelsstyrelsen.
Det ligger där och det som kallas kausalitet måste bedömas.
De måste sedan bedöma, ja, är det en bieffekt.
När familjerna sedan kommer tillbaka till oss och säger;
Jo, läkaren har sagt si och så, de menar det inte.
Om vi ​​då tror att det verkligen kan vara en skada,
då hjälper vi dem att söka ersättning i Patientersättning
Men det första steget vi måste gå igenom,
det är ju för att få ordning på dem, för en vaccinationsskada.
Och här stöter vi på nästa stora problem.
Vi kan hitta en bra neurolog eller annan specialist,
som täcker området där de har skadats.
Och i de allra flesta fall,
där hamnar de i samma situation med sin egen husläkare.
Dvs de studier som görs, för att verifiera, existerar inte riktigt.
Det finns ingen procedur som kan säga
Det här kan vara en skada.
Mange af de symptomer, folk kommer med, efter vaccineskader,
är till exempel känselstörningar, känselstörningar.
Och det går inte att mäta med de relativt grova vanliga metoder som används.
Där måste man gå in i några mycket finare studier.
Så deras symtom uppfattas som det som kallas subjektiva.
Det är något de har upplevt.
Du har inga instrument för, så där direkt, med en neurolog,
att undersöka om en känselstörning är en känselstörning, annat än hur det känns.
Så man måste gå vidare i ett komplicerat system, till mer komplicerade utredningar,
som kanske eller inte kan klargöra om det är fråga om nervskador.
Det jag tycker att vi saknar här hemma är vad man kallar biomarkörer.
Så gå in i blodet, i blodprov, för du kan se nästan allt i blodet.
Men det kräver att du gör lite utökad forskning,
som visar hur ditt immunförsvar har reagerat.
Der mangler protokoller for det!
Och det saknas professionell diskussion om det.
Nästa mycket stora och svåra steg, det är så...
det är en sak att få en diagnos. En annan sak är att få en behandling.
När du inte har någon diagnos kan du inte få någon behandling.
Och när man inte har någon diagnos och behandling kan man inte få någon ersättning.
Det finns ingen som kan ge mig en diagnos.
Jag kan inte jobba. Jag har inget jobb längre.
Så om jag bara fick höra att det var artrit eller något annat.
Eller så var det kronisk smärta, då kunde jag liksom relatera till att det var vad det var.
Men jag kan inte relatera till någonting.
Det finns ingen som kan berätta något för mig.
Och det är därför jag är arg på systemet, och på läkarna och sjukvården och allt det där.
Det finns ingen som hjälper mig.
Det finns ingen som hjälper de andra jag pratar med på Facebook och skriver med.
De blir inte hjälpta heller. De skickas också bara vidare,
i samma låda som jag skickas vidare i.
De tycker bara att det är galet eftersom jag skrev ett inlägg om att rapportera biverkningar.
De tyckte det var galet att min läkare hade gjort det.
Men sedan sa jag till dem att det också var för att jag hade spelat in honom samtidigt.
För då fick jag hans ord att han skulle göra det, då kunde jag använda det mot honom.
Det är galet att vi måste gå den vägen för att få de saker vi behöver.
Att vi måste sitta och spela in läkarna,
eller de i kommunen om vad de säger så att vi kan få rätt tjänster.
Det är galet.
Så när jag nämnde för läkarna att det kan vara en biverkning från vaccinet,
då sa de bara; Nej det är det inte. Jag har något helt annat.
Och jag säger; Men vad är min diagnos då?
Jamen du kan ikke få en diagnose.
Och det andra de trodde att det var, det var Wernickes Encefalopati.
Som er vitaminmangel.
Som orsakar inflammation i hjärnan.
Men efter att jag fick de där vitaminerna och genomgick en ny skanning,
då kan läkarna se att det egentligen inte var en vitaminbrist.
Men de går inte in på djupare utredningar.
Får jag ingen diagnos så känns det som att jag är i botten.
Så jag är bara ett stort frågetecken.
Nu har jag tillräckligt med skannade bilder som visar att det är något fel uppe i huvudet.
Men de kan inte säga vad som är fel uppe i huvudet.
Och jag kan inte få ersättning från mitt fackförbund, eftersom jag inte har någon diagnos
Bara för att det är en fungerande diagnos kan de inte göra något åt ​​det.
Men alla läkare, minst 4, som jag har träffat säger att det inte är säkert att jag får en diagnos.
Så det är lite som man säger platt eller krona. Och så ser man vad det är idag.
Det är så jag känner att det har tagits. Det har inte tagits på allvar.
När jag är på sjukhuset för första gången får jag höra att,
trots allt är de verkligen utan verktyg för att... typ... vad ska jag säga... att ta itu med oss ​​med vaccinskador.
Och att man därför inte har något färdigt som kan lindra biverkningar.
Så läkarna får nöja sig med vad de har.
Och det enda de kan erbjuda att ge mig,
i strävan att göra något åt ​​huvudvärken är det anti-epilepsi och anti-depression.
Jag säger till honom att det inte låter särskilt tilltalande att vara med i en annan medicinsk prövning.
Finns det andra saker jag kan göra? Jag har aldrig använt alternativa behandlingar.
Men jag säger till honom, kan det vara något?
Och så säger han, det är i alla fall inget som gör ont. Gör vad du vill. Vi får hoppas att det hjälper.
När jag får reda på att dessa saker förmodligen kommer från vaccinet och jag söker läkarvård,
då möts jag faktiskt av min egen allmänläkare, som inte riktigt ville hjälpa mig.
Så jag har gått igenom otaliga undersökningar, men jag har betalat för alla själv.
Jag har varit på en ENG, sedan har jag varit på en EMG.
Sedan gick jag på en magnetröntgen av mitt huvud.
Sedan tog jag många blodprover.
Sedan har jag varit på en monitor av mitt hjärta,
där kardiologen tror att jag har något som heter POTS.
Fick inte riktigt någon diagnos.
Men fick en massa olika medicinska preparat.
Min läkare, han trodde att det kunde vara psykologiskt,
eftersom jag fick så många oförklarliga symptom.
Jag har ingenting i min historia eller något annat,
där jag har haft det svårt eller kämpat med något, ja, psykiskt, överhuvudtaget.
Jag har nästan aldrig varit hos min egen läkare förrän nu.
Och när jag säger det, ja, det är inte psykologiskt
och jag har visat honom hur många andra lider av exakt samma saker som jag.
Sedan får jag bara höra att, ja, det är inte vaccinet, så det måste vara Corona.
Varje gång jag dyker upp för.. Inte så mycket läkarbesök.
Jag känner lite som att min egen läkare har börjat lyssna lite på vad jag säger.
Men när jag dyker upp för andra undersökningar på sjukhuset, för skanningar etc.,
då möts jag av lite skepsis till det. Och kanske bli lite avslöjad som en galning.
Det är mer troligt att jag misslyckas med något psykologiskt, eftersom de inte kan se något i mina tester.
De kan inte se något på mina studier. De kan inte... Ingenting gör någon skillnad.
Det dräneras. Galen.
För du kan inte låta bli att till och med börja få en känsla av,
att du kanske gör något fel på huvudet.
Även om jag innerst inne vet att jag inte gör det. Det här, det här är något som händer.
Detta är något som är verkligt för mig, och det är verkligt för otaliga människor.
Och det känns lite som att vi är ensamma om det här.
Att vi gör läkarens arbete.
Jag har varit hos en kardiolog. Jag har varit på neurolog.
Jag har undersökts för multipel skleros.
Öronläkare. Nervledningsstudier. Yrselcenter.
Nåväl, det är nästan ingenting jag inte har varit med om.
Jag har gjort en datortomografi av mitt huvud.
Och väntar just nu på att få en MR-skanning av mitt huvud igen,
för den senaste neurologen jag träffade trodde han att det var skleros.
Och problemet är att det inte finns några studier, eller några siffror,
som påverkar, på något sätt.
Så de vet inte vad de ska göra med oss.
Allt de kan fortsätta göra är bara forskning och forskning och forskning.
Så när vi inte har fler utredningar vi kan skickas till, vad gör vi då?
Nu har jag gått igenom hela bruket och alla läkare...
Har varit inlagd på Filadelfia sjukhus, privat sjukhus.
Slagelse sjukhus, Holbæks sjukhus, Hvidovre sjukhus, Amager sjukhus
och jag bryr mig inte längre.
Alla läkare jag har varit hos, det är 16 till 17 läkare nu.
Det här är nu den 17:e läkaren jag måste träffa.
Många av dem, de tror mig inte.
Jag känner att det bara är samma historia jag måste sitta och ge om och om igen.
Även om jag har samtyckt till register,
Ändå vill de, ungefär som ett korsförhör.
Jag sitter nästan som polisen och måste korsförhöras för att se om det jag säger stämmer.
Det är verkligen inte så coolt.
Jag har själv blivit remitterad till en sen uppföljningsmottagning.
Det tog dem mindre än en halvtimme att avvisa det.
Med meddelandet till min egen läkare,
att de bara fick remisser för sena följdsjukdomar från de som hade viruset,
men inte på dem som påverkas av vaccinet.
Jag var nere till min läkare och rapporterade biverkningarna.
Och han sa; Vi vet så mycket här om de vaccinerna.
Han anmälde och jag har varit inne och kollat ​​upp det.
Jag har inte anmält det. Det behövs trots allt en viss vinst för att gå in i det.
Jag har inte orkat undersöka vidare.
Jag känner inte till om de har anmält det till sjukhuset.
Jag har gått med i VaccineForum och hoppas att de ska hjälpa mig,
med att anmäla det om det inte har anmälts.
Min läkare rapporterade biverkningarna, men de rapporterades innan de faktiskt nådde toppen.
Och innan de blev superelaka.
Så jag har faktiskt en överenskommelse med min läkare om att jag själv måste anmäla dem igen.
Till min egen läkare har jag gett en minut, det vill säga mycket detaljerad, beskrivning av vad jag har upplevt.
Men jag har också anmält mig till den danska läkemedelsstyrelsen och den danska hälsomyndigheten.
Det jag har sett är att det noteras att jag har haft några komplikationer,
vilket jag upplever som biverkningar.
Jag har rapporterat mina biverkningar till både läkaren och Läkemedelsverket.
Och jag har varit runt Patientersättning också.
Men jag har inte hört något från någon av dem, alls.
Jag har rapporterat biverkningar till min läkare.
Min första läkare i Köpenhamn, han skulle inte göra det.
Sedan stötte jag på lite bostadsproblem.
Så här från Odsherreds kommun har jag låtit min läkare göra det.
Genom att spela in honom samtidigt för då hade jag bevis på att han skulle göra det.
Så det har han gjort. Han skrev sedan några felaktiga uppgifter till den danska läkemedelsstyrelsen.
Han har skrivit till Läkemedelsverket att jag fick det den 1 januari. Och inte den 15 januari.
Han skrev inte att jag hade ont. Han har inte skrivit mina taggiga förnimmelser.
Jag var själv tvungen att anmäla det till den danska läkemedelsstyrelsen.
Och sedan ge dem dokumentation om dessa saker. Så det fick de.
Och nu har de äntligen rättat till felen och skrivit tillbaka till mig igen.
Så det har rapporterats nu.
När jag bad min läkare att rapportera dessa biverkningar jag har av vaccinet,
så var hans svar; Har du ALLE disse bivirkninger?
Och jag sa; Ja, och det är också det jag har gråtit ut över många gånger.
Och jag fick inget svar.
Neurologen Michael Nielsen, ansvarig chefsspecialist,
hanterar rapportering i relation till eventuella biverkningar till Covid-19 vaccination.
Och det har vi på papper här. Det har rapporterats.
Läkarna har med andra ord i princip inte frågat om någonting, alls.
Vår dotter har pratat med läkaren i Roskilde som faktiskt ställde diagnosen. Vad tyckte han om det?
Han sa nästan till henne att det inte fanns något samband med det alls.
Några av sjuksköterskorna har hållit med mig, för några av dem har också haft bekanta, släktingar,
det har varit riktigt sjuka och dåliga efter vaccinet.
Och de sa också att de inte skulle utesluta att det förmodligen var på grund av vaccinet.
Alla nummer jag fick fick jag tag på via dokumentbesiktningar.
Jag har ansökt till det danska läkemedelsverket för att få tillgång till alla biverkningar... alla behandlade biverkningar
for Pfizer, Moderna, Astrazeneca og Johnson & Johnson.
Och så har jag ansökt om tillgång till handlingar i alla batchstorlekar.
Det vill säga mängden mottagna batcher i Danmark och deras storlek, för alla vacciner.
Det fick jag från folkhälsomyndigheten.
Det är förstås en storskalig uppgift som jag just har suttit med. Men det är absolut inte svårt.
Och det är det allra, allra första du skulle stöta på om du grävde i det.
Jag förstår inte varför det är jag som hittade det här.
Med andra ord Danmarks Läkemedelsverk, Folkhälsomyndigheten... Det borde myndigheterna ha fått reda på.
Efter det första brevet jag skickade in hade jag bara de amerikanska uppgifterna att gå efter.
Så det jag gjorde var faktiskt att jag bara skrev in för att varna för det.
Och säg sedan det, jag tror att det finns ett problem här.
Och jag vill att du ska titta på det.
Och jag skulle vilja be er att ställa vaccinprogrammet på is tills vi precis har kollat ​​upp det.
Det är något som tar en dag att kontrollera. Med andra ord, ta reda på om det var ett problem i Danmark.
Det är inget där jag bett dem att göra något drastiskt alls.
Det resulterade sedan i att epidemikommittén bad om ett svar,
om eventuella kommentarer till vad jag hade skrivit från hälsoministeriet.
Hälsoministern (Magnus Heunicke), han fick då svar från den danska läkemedelsstyrelsen och folkhälsomyndigheten.
De svarade så här... Det var lite delat, svaret. De svarade i princip två saker.
Och en sak var att de inte hade någon kunskap om detta problem.
De avvisade det inte. Så de sa inte att det inte fanns där.
Men de sa att de inte visste om någonting,
varken från FDA, US Food and Drug Administration,
från EMA, European Medicines Agency,
eller från någon av de andra organisationer som de arbetar med,
de hade inte fått denna information där.
så de hade absolut inga förväntningar på att det skulle bli det.
Men de kollade det inte.
Så det betyder att det inte finns några kroppar som står på patientens sida.
Även om vi har lagar.
Lag om informerat samtycke. Skadeståndslagen.
Vi har riktigt bra lagar.
Och med lag måste mark byggas.
Men det är inte längre så.
För att lagarna inte följs.
Människor tappar helt förtroendet och respekten för många byråer.
Innan vaccinet hade jag lite tilltro till systemet.
Mitt förtroende för systemet är noll.
Och det har det varit ända sedan det började, efter vaccinet.
Jag litar inte alls på systemet.
Jag har varit hyfsat nöjd med sjukvården innan allt detta.
Och jag vill säga att jag inte är så mycket längre.
Innan vaccinerna hade jag ett högt förtroende för våra myndigheter här hemma, det vill säga vårt hälsosystem.
Det är lika med noll idag.
Allt som kommer från myndigheterna i framtiden, det kommer jag helt enkelt att vara väldigt skeptisk till.
Jag tror inte på dem!
Efter detta har jag riktigt svårt att lita på läkare och sjuksköterskor.
Tja, bara... Alla experter på hälsoområdet. Jag har verkligen svårt att lita på någon av dem.
Det är väldigt få läkare som jag har träffat som tar mig på allvar.
Och det har mest varit i privat regi.
När jag tog vaccinet hade jag egentligen inte så många reservationer just då.
Jag har alltid haft stor tilltro till vårt sjukvårdssystem.
Så jag tog det och tänkte, ja, det måste jag.
Jag måste ta hand om mitt arbete, det är vettigt.
Efter att de här sakerna började trodde jag fortfarande inte att det var vaccinet.
Jag fick faktiskt reda på att det berodde på vaccinet flera månader senare.
När jag fick dessa biverkningar sökte jag hjälp av läkare.
Och möttes av att muskelsammandragningar det var väldigt normalt.
Och det var många som hade.
Jag känner bara ingen.
Så jag gick in och googlade "varför får man muskelkramper".
Och så finns det en diagnos som heter BFS, fick jag reda på.
Vilket står för godartade muskelsammandragningar.
Och det fanns en grupp på Facebook som jag gick med i.
Och skrev sedan; Jag har det här, har du också? Ja, men det hade de.
Men sedan när jag skrev att jag hade alla dessa andra konstiga saker,
som sticket och pirret. Och jag hade fruktansvärd smärta.
Så de skrev: Det är inte normalt.
Sen var det en tjej där inne som hänvisade mig till en grupp på Facebook,
för personer som hade skadats av Pfizer-vaccinet.
Och jag övervägde faktiskt inte alls att bli medlem.
För jag hade verkligen tro på att det inte är vaccinet.
Men när min flickvän säger; Men nu är det bara att försöka titta in där.
Och så går jag in och tittar, och det är ett inlägg från en ung kille som kommer från Kanada,
någon gjorde ett inlägg som kunde ha varit mitt.
Det var precis likadant. Det var på plats. Med exakt samma saker.
Så jag tillbringade väldigt lång tid där och kunde se att de flesta av dem kämpade med exakt samma saker som jag,
och sedan sökte jag efter flera grupper med människor som hade skadats av vaccinerna, och allt stämde.
Jag har inte haft någon misstro, som sådan, mot systemet.
Jag har haft god tro på att de gjorde allt de kunde.
Efter processen här och där känner jag att det är många saker som sopas under mattan. Eller inte informeras om.
Mitt förtroende för sjukvården är ganska lågt skulle jag säga just nu.
I vår desperation att ingenting verkligen händer för att hjälpa de skadade...
Metoderna vi har använt har hjälpt några, men det finns många kvar.
Och vi har fortfarande inte den typen av stöd från Socialstyrelsen, rent professionellt, att de ska gå in i det.
De måste skapa en avhandling eller skapa en enhet som hjälper dessa människor.
Sedan fick vi försöka använda en annan metod och vi bestämde oss då för att vi ville göra en dokumentär.
Om familjerna som har skadat barn.
Dokumentaren kommer så på gaden i november 2020.
I december ser vi plötsligt en enorm artikel, en förstasidesartikel, på Zetland.
Där vi beskrivs som någon som dränerar statskassan på pengar.
Zetland presenterar sedan i denna artikel, som naturligtvis är mycket kritisk mot oss,
att vi har fått miljoner, genom åren, i statligt stöd.
Och tvivel har nu såtts, från den danska hälsomyndighetens sida, om vi är rätt personer att få pengarna.
I den här artikeln är det två hälsopolitiker som uttalar sig.
En är Per Larsen, talesperson för hälsa från Höger.
Och den andre är Stinus Lindgren, från De Radikale.
Och de båda uttrycker stöd för upprördheten,
som Zetland presenterar i den här artikeln.
Ganska snart efter... några ganska många månader,
då händer det att den här artikeln blir sann.
Eftersom vi får ett meddelande från hälsoministeriet att våra fonder...
Det är 200 000 kronor vi har fått varje år, i 20 år.
De har plötsligt tagits ifrån oss.
Och vi har inte ändrat profil eller arbetssätt, på något sätt.
Så vi undrar, väldigt mycket.
Den artikeln i Zetland kommer 3 veckor innan vaccinationskampanjen startar med Covid-vaccinerna.
Jag hade kvalificerat mitt första brev genom att säga,
det här är resultaten i USA.
Men jag kunde faktiskt se också...
För jag hade börjat intressera mig för överdödlighet på den tiden i Danmark.
Och jag kunde se att det hade varit en betydande överdödlighet
siden maj 2021, og det var så, det var i december 2021.
och det har verkligen funnits en betydande överdödlighet sedan dess.
och förresten har det fortsatt.
För att komma tillbaka till det har jag kvalificerat det genom att säga;
Tja, överdödlighet ses faktiskt i Danmark,
så vi kanske borde ta dessa resultat, dessa farosignaler från USA, på allvar.
Sedan fick jag tillbaka svaret att överdödlighet sågs i Danmark.
Men det var primært hen ad omkring november-december 2021
Och det var främst Covid-19 dödsfall
När jag började gräva i det fick jag reda på att, ja, det beror på att Statens Serum Institut,
de använder en modell för att visa hur stor förväntad dödlighet det finns.
Men när man håller den förväntade dödligheten mot ett genomsnitt för samma år,
som är befolkningsviktad så klart, då är den förväntade dödligheten i deras modell alldeles för hög.
Och det betyder med andra ord att det verkar finnas underdödlighet på sommaren
och lite överdödlighet på vintern. Det är allt.
Man får då ta hänsyn till att när man pratar om Coronas dödssiffra så är det död med Corona.
Det definieras egentligen som att man bara måste ha testat positivt för det, inom 30 dagar innan man dog.
Så du kan faktiskt ha haft Corona och det är över,
och så faller man omkull död av ett eller annat.
Du kan också bara ha blivit smittad av Corona och köra fel i en bil och dö.
och då är du registrerad som Corona-död.
Så det är naturligtvis klart att Corona-dödsfallen är kraftigt överuppblåsta.
men de kan fortfarande inte förklara den överdödlighet som finns.
för under sommarmånaderna finns det inga Corona-dödsfall.
Så varför har vi en betydande överdödlighet?
Varför är denna överdödlighet ganska konstant?
Om det är så att virusets farlighet, när det muterar, minskar?
Det finns inga förklaringar.
Den sista delen av svaret jag får är ganska intressant.
För där säger man att det är Läkemedelsverkets bedömning..
Eftersom det har rapporterats dödsfall som biverkningar.
Där sägs det att det är Läkemedelsverkets bedömning,
att det är övervägande troligt att dödsfallen beror på andra förhållanden,
och mindre sannolikt beror på vaccinet.
Det står bare som en påstand i dokumentet.
Det var som de två svaren jag fick tillbaka.
Det var bara det första brevet jag fick dessa svar på.
Sedan dess har det inte varit någon kommunikation åt andra hållet.
Men det som är intressant är att när man tittar på data,
då finns det kopplingar, korsvis i denna data.
Det finns faktiskt enormt starka samband.
Det finns alla vanliga biverkningar.
Och de allvarliga biverkningarna.
Och dödsfallen.
Det finns kopplingar mellan dem alla.
Det vill säga de partier som orsakar många vanliga biverkningar,
de orsakar också många allvarliga biverkningar och de orsakar också många dödsfall.
Detta gäller även inom hela EU.
Ja, för att uttrycka det lite på lekmannaspråk,
antingen måste alla dessa rapporter vara falska i hela EU.
Annars håller de inga svar här.
Jag tycker att det pekar väldigt mycket i riktning mot
att du faktiskt försöker slarva bort och prata bort problemet.
Istället för att faktiskt gå in i det.
Jag är statistiker.
Jag är intresserad av siffror.
Om siffrorna visar mig något annat, eller om jag har missförstått dem,
då ändrar jag mig för en krona.
Det är inte för att jag måste ha rätt.
Jag försöker bara säga vad jag ser i siffrorna.
Antingen vet du svaret väl, men vill inte säga det.
Eller så vill du bara inte ta reda på det.
Det känns lite som att vi bara ser toppen av isberget.
För om vi bara rapporterar 1 procent av biverkningarna vi ser,
eller möjliga biverkningar, antalet är mycket, mycket större.
Detta är känt från andra läkemedel,
att endast 1 procent av biverkningarna rapporteras.
Och det är oroande att vi inte är intresserade av att få
eventuella reella tal, för de biverkningar som kan vara.
Speciellt när vi har att göra med ett så nytt vaccin.
De erfarenheter jag har från Covid-vaccinet, med människor som har närmat sig hit,
är att de faktiskt blivit våldsamt sjuka, minuter efter att de fått vaccinet.
De har blivit så sjuka att de inte har kunnat köra hem.
De har skickats hem, skulle jag säga, i livsfara. Så dåliga har de varit.
De har då på olika sätt försökt få hjälp av sin egen läkare,
från specialister, i det oändliga. Utan att något händer,
Utan att de kan få en diagnos. Och de har inte kunnat få behandling alls,
och de är fortfarande väldigt dåliga.
Så vi kan bara bevittna något,
vilket är mycket svårt att bevittna.
Och som aldrig sägs på dessa presskonferenser.
Det är den groteska upplevelsen vi har på sidan där vi sitter och hör folks förtvivlan.
Och då handlar det om att vaccinera sig för samhällets skull.
De har... Just nu, just nu, finns det ingen hjälp för dem.
Och därför tycker jag helt enkelt att det är dags att den danska hälsomyndigheten,
är medveten om sitt ansvar.
At de får oprettet et speciale, kan man sige, i vaccineskader.
Det är så dessa människor kan få hjälp.
Och de behöver hjälp direkt.
Det är absolut nödvändigt att de tittar på hur stort ansvar de har.
För det är de som har erbjudit oss denna medicin.
Så vi sitter kvar med en konstig känsla av,
att de inte tar det ansvaret på allvar
Och kanske det allvarligaste av allt,
det är att de flyr från det ansvaret.
Så jag har spenderat på andra sidan 75 000 för att ta reda på vad som är fel på mig.
Det finns någon där ute som har spenderat ännu mer pengar på att försöka lista ut vad som är fel.
Och folk är nästan där, där de är på väg att lämna hus och hem,
eftersom de har spenderat allt de äger för att ta reda på vad som händer med dem.
Och vem lider av det? Det gör våra barn.
De mister så meget på det her.
Jag är en mamma. Jag är vuxen. Jag kan bära många saker.
Men att se mina barn, i den situationen, det är jävligt jobbigt.
Och
Det börjar trots allt med att du blir förlamad nerifrån och upp.
Du blir då helad, tvärtom, från överkroppen och nedåt.
Och där säger man att det tar längst tid med fötterna, benen.
Och om det någonsin blir bättre vet jag inte. Jag har valt att inte tänka på det.
Trots att jag själv varit med i systemet i så många år.
Ja, du förstår inte hur... Ja, du får inte använda ordet ruttet,
men det är så det är. Jag tycker det är läskigt!
Jag känner bara att det har blivit värre.
Jag har ingen tilltro till något system, jag tror inte att det system vi har nu kan hjälpa mig.
De bryr sig inte. Kommunen är väldigt nöjd med mig.
De vill bara knuffa ut mig till jobbet.
Det finns inga läkare som säger till mig att det är en biverkning.
Allt de kommer att berätta för mig är att det är mystiskt.
Så jag har ingen hjälp. Det finns ingen som hjälper mig.
Och jag tror också att det finns någon som hjälper de andra som har vaccinskador.
Det finns ingen hjälp att tillgå.
Jag känner nästan att du blir trampad om du har något att säga om det.
För oss är det inte det slutgiltiga svaret.
Det är ingen slutsats om detta.
För inget svar har kommit. Det är bara en möjlig...
Ingenting har fastställts. Så vi känner oss, utan svar, ännu.
Vi, som familie, som vi står lige nu, står vi meget i det uvisse.
Vi har valt att tacka ja till läkarundersökning och rättsmedicinsk obduktion,
där polisen har varit med om det, och Michels hjärna,
är för vidare undersökning i Århus just nu.
Men när jag pratar med doktorn låter det mycket som
att vi inte får något slutgiltigt svar kan jag vara rädd för.
Här blir det samhället, som liksom blir det överordnade som måste skyddas.
Men de enskilda individerna som samhället består av spelar ingen roll.
Och självklart måste individen anpassa sig till en viss grad.
Men av Gud får det inte offras.
Och det kommer att bli.
De förbjudna biverkningarna