Jeg hedder Gitte Knudsen, og jeg er pensionist.
Jeg blev vaccineret den 30. oktober og har kun fået et stik.
Og jeg fik Pfizer vaccinen.
Så blev jeg meget træt.
Sov mange timer i døgnet, og havde madlede.
Bliver så enig med min mand om at vi kontakter vagtlægen.
Og det gør vi så. Og han siger, at vi skal ringe efter en sygetransport og få mig på sygehuset.
Kan ikke huske så meget, men mener at jeg får taget nogle prøver
og de stadigvæk er lidt i tvivl om, jamen, hvad er det egentligt jeg fejler
og så har jeg fået fortalt, at der kommer en læge, kigger på mig, og så siger han til min mand:
Jeg er helt sikker på at din kone hun har Gullain-Barré.
En nervesygdom som giver lammelser.
Jeg hedder Rune Jensen.
Jeg fik vaccinen den 15. januar 2021.
6-10 minutter efter jeg fik vaccinen, får jeg det dårligt.
Der kommer en sygeplejerske og henter mig.
Jeg bliver indlagt hos en læge, og jeg bliver lagt på båren inde hos hende.
Jeg mærker stikken i min fod, sådan en brændende fornemmelse.
Jeg siger til hende at det gør ondt.
Og så siger hun til mig, det burde det ikke gøre, det burde ikke være noget.
Det burde være indstiksstedet hvor du har fået vaccinen.
Der mærkede jeg ikke noget.
Så ligger jeg der 20 minutter... 25 minutter.
Så får jeg af vide, du skal nok ud og gå lidt, så vi kan se hvad det er.
Så hun kigger på mig mens jeg går frem og tilbage på den her afdeling, og hun kan godt se, at jeg halter med min fod.
Så efter det, så ligger jeg der måske 10 minutter mere. Så får jeg af vide, at nu jeg kan ikke være her mere.
Nu skal jeg bare tage hjem.
Så måske går det iorden.
Ellers så måtte jeg jo ringe til 1813 hvis der var noget.
Ca. 4 timer efter jeg er kommer hjem,
begynder min fod at hæve op.
Virkelig, virkelig hæve op.
Så jeg bliver nervøs og jeg ringer til 1813.
Og får af vide igennem 1813, at de siger til mig, at kan være en mulig blodprop.
Og de gerne vil have mig indlagt nu. Og det skal være lige nu.
Mit navn det er Louise.
Jeg fik mit første stik den 28. juni 2021 og det var Pfizer.
Og andet stik det får jeg den 2. august 2021. Også Pfizer.
Jeg fik noget trykken for mit bryst og jeg blev voldsomt svimmel og desorienteret.
Og fik åndenød og ondt ude i armen, og var bare ganske utilpas.
Den episode den sker to gange, i løbet af få timer.
Og det er jo så der vi vælger til sidst, at ringe efter en ambulance.
Jeg hedder Mike Corbalan og jeg er storebror til Michel Corbalan.
I december 2021 skal Michel ind at have det sidste, det tredje stik, boosterstikket.
Og 14 dage efter starter Michel med at få hovedpine, en ekstrem hovedpine derhjemme.
Han kan lige tage den med Panodiler og sådan noget.
Og han tænker det er fint. Det er ikke noget der er slemt.
Det går over af sig selv.
Tredje uge der får han så meget hovedpine, at han får kvalme.
Og han bliver nødt til at skal ned og lægge sig.
Kroppen går i et lille form for anfald, krampeanfald.
Han kan slet ikke kontrollere det her.
Og kæresten ringer selvfølgelig til hospitalet og får en ambulance herud.
Michel er helt rundt på gulvet af de kramper her.
Og han er helt forvirret. Han ved ikke hvad der sker og hvad der foregår omkring ham.
Han tror at ham ambulanceredderen der kommer er hans landstræner på landsholdet i karate
og hans kammerater som han træner med.
Han kommer ud på sygehuset.
Og de her kramper de fortsætter. Og de bliver værre og de bliver værre.
Så de bliver nødt til, at give ham medicin
for at få beroliget... for at de her kramper ikke bliver så kraftige, at de begynder at påvirke hans hjerne.
Så de begynder at give ham medicin og lægge ham i koma for at undgå det her.
Og det ligger han så i, i 10 dage.
Han har aldrig fejlet noget og lige pludselig så ligger drengen her som 23-årig og kramper.
Altså.. selv sygeplejersken siger at "jeg har været herude i 15 år.
Jeg har aldrig set en dreng få så meget medicin, som han gør".
Og det... ja... Det er jo en kritisk tilstand.
Fordi Michel ender jo med at dø af det her til sidst.
Jeg hedder Maria og jeg er sygeplejerske.
Jeg har været i en akut afdeling i mange år, 17 år.
Min historie starter med at jeg svarer en læge inde på Twitter.
Han har været i et interview på TV2 sammen med Christine Stabell Benn,
hvor han siger, at vaccinen den er sikker, at der bliver ikke indberettet særligt mange bivirkninger.
Og vi sagtens kan vaccinere børnene. Det er også sikkert.
Jeg skriver så til ham på Twitter, at det er jeg ikke enig i.
At der er en kæmpe underrapportering på bivirkninger til vaccinen.
Og man kan ikke stå på landsdækkende TV og sige, at den er sikker så kort i forløbet som vi er.
Der er så nogle læger der deler det her opslag i en lægegruppe inde på Facebook.
Nogle læger derinde, de kontakter så min afdelingssygeplejerske.
Og siger, at man kan ikke udtale sig sådan, når man arbejder i en akutafdeling.
Min afdelingssygeplejerske kontakter mig.
og siger at det godt kan komme til at have konsekvenser for mig, at jeg har udtalt mig sådan på Twitter.
Der går en uges tid.
Og så bliver jeg kontaktet af min afdelingssygeplejerske,
som siger at ledelsen har besluttet,
at jeg skal tage en pause med at tage vagter på afdelingen på ubestemt tid.
Og så stopper jeg så i september måned.
Jeg kontakter selvfølgelig DSR, for at spørge om der sådan juridisk er noget jeg har gjort forkert.
Og der siger hun til at starte med, at jeg ikke har overtrådt min tavshedspligt.
og det holder sådan hun fast i.
Hun kontakter så nogle jurister i DSR.
Og de siger at pga. situationen er så aktuel, så er det sådan lige på kanten.
Og at jeg ikke har dokumentation for det jeg skriver.
Men det jeg skriver, det er jo mine helt egne oplevelser.
Min tillidsrepræsentant hun kommer ind over sagen, for hende har jeg ikke haft fat i ellers.
Hun snakker med ledelsen, men de står fast på deres beslutning.
Så holder de på at der har været 4 andre sager,
hvor de har bedt mig om ikke at nævne at jeg arbejder i en akut afdeling.
Og at jeg har været til samtale med ledelsen.
Og jeg har aldrig været til samtale med ledelsen.
Der har været én sag før, hvor jeg skrev at jeg undrede mig over,
at man ikke hørte om hvor syge folk var, der var indlagt med Corona var.
Og at jeg havde talt med en sygeplejerske på den Corona afdeling der var på mit sygehus,
og spurgt om folk var meget syge. Der sagde hun nej, det var de ikke.
Så var der en anden kollega, der havde snakket med en sygeplejerske derovre på et tidspunkt
og havde spurgt hende hvordan de havde det.
Og hun havde sagt de fleste kunne klare sig derhjemme med en Panodil, af dem der var indlagt med Corona.
Så jeg kunne ihvertfald konkludere, at fordi man var indlagt med Corona, så betød det ikke at man var kritisk syg.
Ihverfald ikke på mit sygehus og i omegn.
Og der skrev min afdelingssygeplejerske til mig, at i al omsorg
så ville hun sige, at skulle jeg tænke over om jeg udtalte mig som sygeplejerske eller som privat person.
Fordi det opslag jeg havde lavet, også var blevet delt i en lægegruppe på Facebook,
hvor man havde diskuteret om det var en sag for Patientsikkerhedsstyrelsen.
Og at de mente, at jeg overtrådte GDPR.
Jeg hørte aldrig mere til den sag.
Og det er det eneste jeg har talt med min ledelse om.
Altså med afdelingssygeplejerske og med min oversygeplejerske og ledende overlæge.
Der var jeg bare inde på hendes kontor og snakke med hende
Så har jeg engang indberettet en bivirkning til Coronavaccinen.
Det var ikke mig der havde patienten.
Men det var en patient som kom ind og havde hjertestop og var blevet vaccineret med Coronavaccinen dagen før.
Og jeg tog fat i den læge der havde patienten
og sagde, at det synes jeg, det skulle hun overveje om ikke vi skulle indberette, som en mulig vaccinebivirkning.
Og det mente den læge ikke.
Jeg havde så fat i en bagvagt, og hun var enig med mig i at det skulle indberettes.
Og så gjorde jeg det selv.
Fordi det så var resulteret i dødsfald, så gik det udenom vores ledelse og direkte ind til Patientsikkerhedsstyrelsen.
De kontaktede så min afdelingssygeplejerske.
Hun tog fat i mig og sagde, at hun undrede sig over jeg havde indberettet, når ikke jeg havde med patienten at gøre.
Jeg sagde at det var fordi der ikke var nogen andre der ville gøre det.
Det var så en læge i vores afdeling som blev sat til at kigge på sagen
og vurdere om patienten kunne være død på grund af vaccinen.
Og det konkluderede han, at det kunne hun ikke.
Jeg troede, at det var nogen udefra der skulle vurdere det.
Men det var en læge i vores egen afdeling.
Hun havde en anden sygdom som de mente var grunden til at hun var død.
Jeg syntes bare at det skulle indberettes.
Jeg fik at vide, at det ikke var sikkert de kunne bruge mig i afdelingen når jeg gjorde sådan noget.
Mit navn, det er Max Schmeling. Jeg er statistiker, økonom.
Har arbejdet med statistik de sidste 17 år.
Grunden til at jeg er kommet ind i alt det her vaccine spørgsmål..
Det er absolut ikke mit normale arbejdsområde.
Men grunden til at jeg er kommet ind i det, var fordi at jeg studsede over nogle af de tal som jeg så komme fra USA.
Fra den amerikanske bivirkningsdatabase.
Der så jeg nogle folk der sad og modellerede de her tal.
Så kunne jeg jo så se, at der var noget galt, i de der tal.
Det sprang meget hurtigt i øjnene.
Og så satte jeg mig for selv at tjekke det.
Jeg fandt ud af der var nogle tilsvarende problemer.
Så ville jeg skrive et brev og informere om det, til dem som havde muligheden for at lave om på det.
Og det var så Regeringen, Folketinget, Sundhedsministeriet, Sundhedsstyrelsen, Lægemiddelsstyrelsen,
Statens Serum Institut, Epidemiudvalget, Sundhedsudvalget og Epidemikommisionen.
Det var det første brev. Efter det, der har jeg jo så faktisk skrevet 4 mere.
Det sidste brev jeg så har skrevet, det bygger jo så på de danske data.
Og det dokumenterer faktisk, at de problemer som jeg advarede om i det første brev,
rent faktisk var meget værre, end det vi så der.
Mit navn er Else Jensen.
Og jeg har arbejdet med vaccineskader i rigtigt mange år.
Faktisk nær mod de 30 år efterhånden.
Jeg er uddannet sygeplejerske. Og jeg er uddannet sundhedsplejerske.
Og jeg har været med til at stifte foreningen VaccinationsForum.
Det er gjort på baggrund af nogle vaccineskadede som jeg kom i kontakt med for mange, mange år siden.
Vi var så en lille gruppe som gerne ville stifte en forening, hvor man kunne hjælpe folk.
Dels med at få et informeret samtykke, kende deres rettigheder.
Og hjælpe dem som havde fået en skade.
For vores erfaring var, at folk ikke kendte deres rettigheder,
at de ikke kunne få hjælp når de havde fået en vaccinationsskade.
Vi blev faktisk rimeligt godt taget imod, både af medierne og af sundhedsvæsenet.
Vi har haft utallige korrespondancer med Folketinget, Sundhedsmyndighederne,
Sundhedsstyrelsen, læger omkring de problemer vi mente der var.
Dels det retlige omkring det informerede samtykke
men selvfølgelig også overfor den lov der skulle sikre at vaccineskadede fik hjælp og erstatning.
Det er de to hovedomdrejningspukter vi har arbejdet med.
Og det er dem som vi stadig vi stadigvæk arbejder med, fordi de er stadigvæk relevante.
Mit navn er Daniel Nielsen
og jeg har gået på Esbjerg Erhvervsakademi.
Der studerede jeg til teknisk manager, efter jeg blev færdig men min driftteknolog uddannelse.
Men nu går jeg sygemeldt.
Jeg var nødt til at stoppe min uddannelse,
fordi jeg begyndte at få nogle problemer med hjertet efter vaccinering.
Det var nogle gange sådan, hvor jeg var nødt til på vej til skole.
Det var her nede på stien, cykler afsted og jeg når ikke engang halvvejs,
så kan jeg bare ikke få luft. Og det er virkelig bare slemt.
Altså det er sådan at jeg kan mærke at blodet begynder at forlade mit hoved.
Jeg hedder Emma Silkjær Bøgelund Steinicke.
Og til dagligt går jeg hjemme som sygemeldt.
Før jeg var sygemeldt, var jeg soldat.
Min bivirkninger efter vaccinen var, at jeg begyndte at få føleforstyrrelser i benene.
Hvor jeg ikke rigtigt ku´... Når jeg rører ved mine ben, så er det som om jeg har... altså 3 lag skibukser på.
Så det er sådan meget fjernt.
Så begyndte mine øjne at hoppe op og ned.
Det gør det ene øje også stadig.
Så fik jeg dobbeltsyn, og begyndte at vælte til venstre.
Jeg kunne ikke sidde oprejst jeg kunne ikke gå selv,
jeg kunne ikke gøre noget.
Og så fik jeg hjerneskaden.
Jeg hedder Tobias.
Det første stik var vist i starten af august i 2021.
Det var Pfizer Biontech.
Jeg begyndte at få bivirkningerne efter det andet stik.
Omkring sådan et par dage til en uge efter.
Sådan en isnende, kold fornemmelse, ondt i maven, ikk.
Det var.. det holdt ikke op. Også selvom jeg tog smertestillende piller.
Jeg havde virkeligt ondt i maven.
Min søvnrytme den blev fuldstændig forstyrret.
Jeg kunne ikke sove i flere dage.
Jeg kunne virkelig mærke, at der var et eller andet der var helt galt med mig
Jeg hedder Monica.
Jeg har fået Pfizer vaccinen.
Jeg har fået 3 stik.
Det første stik fik jeg i januar 21´.
Og det andet i februar 21´. Og det sidste den 2. december 21´.
Og mine første bivirkninger, de startede to en halv uge efterfølgende.
Jeg følte mine.. at begge ben de var... rigtigt tunge.
Så fik jeg muskelsammentrækninger, også på mine ben.
Jeg fik blå mærker, også på mine ben.
Så begyndte jeg at få sådan en stikken, prikken i mine tæer og i mine fingre.
Så fik jeg tinnitus.
Derefter så fik jeg en følelse af at have enormt svage ben.
Og jeg kunne faktisk ikke gå ret langt.
Jeg var, ja bundet til min sofa i 6 måneder til at starte med.
Min hverdag før det her startede, den var fuld af arbejde.
Jeg arbejdede 45 timer om ugen.
Og det har jeg altså... gjort i 15 år.
Nu er jeg hjemme hele tiden.
Beklager...
Jeg har smerter næsten hver dag.
Så min hverdag består egentligt meget af at være hjemme, lede efter hjælp.
Ting jeg ligesom kan være i.
Jeg hedder Jeanette.
Min uddannelsesmæssige baggrund er, at jeg er uddannet økonom, Cand. Oecon, og har en HD i finansering,
og til daglig er jeg sygemeldt.
Jeg deler skæbnedag med Christian Eriksen.
Jeg har fået et stik med Pfizer.
Lige efter at jeg havde fået det her stik, så bliver jeg groggy.
Jeg bliver lidt svimmel, og jeg begynder ret hurtigt at få kvalme.
Da jeg kommer hjem tænker jeg, det skal lige soves væk, det her.
Så jeg går i seng.
Jeg vågner en time, halvanden efter, og har en knaldende hovedpine.
Samtidigt i min overarm hvor jeg er blevet stukket, den føles som om at den brænder.
Så tænker jeg okay, det er nok det her rødme de taler om.
Så jeg får lidt vand og så kravler jeg i seng igen.
Og tænker; det bliver sgu en træls lørdag det her. Men nu må jeg få lidt mere søvn.
Da jeg vågner igen... hovedpinen den var bare blevet værre.
Og nu føles hele armen som om at den, den brændte.
Det sætter sig på min gang,
altså jeg begynder jo at slingre som om jeg er fuld.
Jeg kan slet ikke styre den venstre side af kroppen.
Jeg tror at det er på fjerde, femte dagen der får jeg lige pludseligt, indenfor en halv time, voldsom hoste.
Jeg hoster simpelthen slim op.
Mine lunger de er ved at eksplodere.
Min egen læge kaldet det, at jeg formentligt har fået "Syntetisk Corona".
At min krop den reagerer på vaccinen som om at jeg havde fået Corona.
Da der er gået præcis en uge, der vågner jeg, og kan simpelthen ikke komme ud af sengen.
Hele min overkrop er fastlåst, altså nærmest i sådan en lammelse.
Og jeg kan ikke dreje mit hoved, jeg kan ikke rigtigt bruge mine arme.
Jeg kan ikke rigtigt dreje i min overkrop, og når jeg forsøger på det, så gør det vanvittigt ondt.
Jeg får hjælp af et par af mine børn til at komme ud af sengen, og til at få tøj på.
Og så tænker jeg bare, hold da op, hvad er det der sker her.
De mulige bivirkninger jeg har oplevet i forbindelse med Coronavaccinen,
det har været svimmelhed. Altså sådan invaliderende, hvor folk ikke kunne gå og stå.
Og det var også unge mennesker
Det har været hjerterytmeforstyrrelser.
Og det er folk i alle aldre jeg har oplevet der har haft det her.
Det har været lungebetændelse,
blødninger i huden,
forværringer af autoimmune sygedomme, hvor de kan mærke, at det bare er brudt ud.
Fuldstændigt eksploderet, efter de er blevet vaccineret.
Uforklarlig åndenød.
Så har jeg oplevet en patient som havde haft noget kræft for mange år siden, som der havde været ro i.
Hvor kræften udbrød igen, kort efter vaccinen.
Som døde her i foråret.
Og det blev erkendt af lægerne at det var på grund af vaccinen.
Det er en af de eneste jeg har oplevet hvor, at der var en læge, der erkendte at det havde noget med vaccinen at gøre.
Ude på mit eget sygehus har jeg tit spurgt lægerne,
når patienterne kom ind med nogle symptomer som vi ikke kunne forklare,
om det kunne være en bivirkning til vaccinen.
Og om vi skulle indberette det.
og der har de sagt, at det mente de bestemt ikke det var.
Selvom de ikke havde nogen anden god forklaring.
Og selvom folk nyligt var vaccineret.
Jeg tror, at det er sådan en kultur, hvor man ikke mener at vacciner har bivirkninger.
Og al medicin har bivirkninger.
Og det erkender vi egentligt også på mange andre planer, men ikke når det kommer til vacciner.
Jeg har oplevet to kollegaer på mit gamle arbejde, som havde bivirkninger efter vaccinen.
Og jeg har oplevet mange patienter.
Jeg var en af de eneste der sagde det højt ude på min afdeling.
Der var mange der havde samme holdning, men de turde ikke sige det højt.
De kom jo så og sagde det til mig, sådan under fire øjne fordi de vidste, at jeg havde samme holdning.
Det har været sådan et pres også med, at du skulle gøre det for patienternes skyld, det hed det til at starte med.
For at du ikke selv bliver syg og for at du ikke kan smitte nogen andre.
Og nu hvor det ligesom er kommet frem, at du sagtens kan smitte selvom du er vaccineret.
Du kan sagtens blive syg selvom du er vaccineret, du kan sagtens dø selvom du er vaccineret,
så er der ikke rigtigt nogen der vil snakke om det mere.
Altså min historie starter ved, at Corona kommer ud.
Og vi alle sammen er pissebange for at få den,
fordi er jeg nu den ene der ikke kan tåle den og skal ind på intensiv og alt det der, og have respirator.
Og jeg skubber den væk fra mig, den der vaccine der.
Fordi jeg er godt klar over, at der går så mange år, fra at en vaccine bliver lavet,
til den egentlig bliver fuldt godkendt og til den egentlig er klar nok til at komme ud til folket.
Men der er så mange der bliver sprøjtet med den.
Og med presset fra arbejdspladsen, så tænker jeg at så får jeg den lavet.
Så jeg heller ikke skal ind og testes. Det var hele tiden jeg skulle testes.
Så får jeg vaccinen, og så går der noget tid. Så begynder jeg at kaste op.
Sådan virkeligt grelt kaste op.
Hvis jeg tog en for stor slurk vand, så kastede jeg op.
Og hvis jeg ikke indtog noget, så kastede jeg også op.
Sådan en halv liter vand, den gik på to, to en halv dag.
Så blev jeg indlagt.
Og så går der en måned, hvor jeg fortæller dem omkring alle min symptomer.
Med benene, hvor jeg ikke rigtigt kan mærke mine ben.
Det begynder så også at gå op af i kroppen, op omkring maven, op over brystet og ud i armene.
Det ignorerer de også.
Så siger jeg, at mine øjner de hopper.
Når jeg kigger til venstre, så kan jeg se, hende jeg er indlagt sammen med,
hendes skab det hopper op og ned.
Det blev også ignoreret.
Så vælger de den femte oktober at sende mig hjem.
Bare lige sådan en overnatning hjemme, fordi de mener,
at når man har været hjemme og sove, så bliver man mere rask.
Da min mand han hentede mig, så kom jeg hjem i seng.
Det var der ved middagstid den femte.
Så sov jeg, helt indtil næste morgen, den sjette.
Og den sjette den husker jeg ikke selv.
Det er min mand der har fortalt mig alt.
At han spurte mig om en ting, jeg svarede på den femte.
Han hjalp mig ud på toilettet, da han godt kunne se, at jeg faldt til venstre.
Og så satte jeg mig først ved siden af toilettet.
Så hjalp han mig op på toilettet.
Og så faldt jeg ned fra toilettet igen.
Så kørte han mig ind på sygehuset, og siger at der er noget galt her.
Og i mit hoved, der aner jeg ikke hvad der foregår.
Jeg har fortalt lægerne derinde, at jeg har været til fest hele natten.
Og jeg har taget en masse stoffer, så de havde taget en masse stofprøver på mig.
Men det har jeg ikke, jeg har bare ligget og sovet.
Jeg har aldrig taget stoffer før.
Og jeg kunne ikke finde på at gå til fest når jeg er syg.
Og lige pludseligt så kommer min ene lillebror, så kigger han på mig, og så siger jeg, hvad laver du her.
Så siger han, jamen, jeg har fået af vide, at jeg skal komme herop.
Så kommer den anden lillebror så også. Mine brødre er tvillinger.
Så kommer min mor og min far. Min mor, hun stortuder.
Og jeg er sådan lidt, hvad Fanden sker der.
Og så fortæller de mig, at de har fået af vide af sygehuset,
at de skulle komme op og sige farvel til mig, fordi min tilstand var så kritisk.
Så får jeg lavet en rygmarvsprøve. Det kan ikke anbefales, i hvert fald.
Og så efter rygmarvsprøven, så bliver jeg lagt tilbage i seng.
Og så bliver jeg kørt over på Sygehus Nord, hvor jeg så er indlagt i en måned.
Og efter den måned så blev jeg den første november lagt op på rehabiliteringscentret i Brønderslev.
Hvor jeg så havde to måneders rehabilitering.
Altså genoptræning sammen med andre med hjerneskader.
Det er først da jeg kommer til Brønderslev den første november, at jeg får af vide, du har en hjerneskade.
Og der går min verden ligesom ned, der sidder jeg bare og hyler overfor lægen.
Selvom jeg godt er klar over, at der er et eller andet galt med mit hoved.
Men jeg anede ikke hvad der var galt.
Og så har jeg kæmpet med systemet herfra.
Fordi neurologisk afdeling inde på Nord har sagt,
at de anbefaler at jeg kommer ned på noget der hedder Østerskoven,
som er et rehabiliteringscenter hvor man bor.
Hvor der bare et intensiv rehabilitering.
Men det ønsker min kommune ikke og betale.
Og så har der været kamp med kommunen lige siden.
Min venstre fod, den var frisk før.
Jeg var en trænings dude. Jeg trænede meget.
Løb og alt sådan noget der.
Jeg har aldrig haft noget med min venstre fod.
Jeg ved bare at jeg har ondt i den.
Og jeg tager Tramadol på 100mg to gange, morgen og aften.
Og jeg tager Ibuprofen. Det er 400mg. Så det er 800mg, jeg tager på en hel dag.
2000mg Panodil jeg tager hver dag, for at holde mine smerter ud.
For hvis ikke jeg gør det, så kan jeg lige så godt ligge i min seng.
Så kommer jeg ikke ud af min seng.
Så skal jeg bare blive liggende derinde.
Og jeg har en læge som der sidder og siger til mig, at han gerne vil trappe mig ud det.
Jeg siger til ham, at det kommer ikke til at ske,
For hvis jeg ikke får mine smertestillende, så kan jeg ikke fungere.
Om morgenen der gør det virkelig, virkelig ondt.
Der skal jeg bruge næsten to timer for, at de smertestillende virker,
og jeg kan komme igang med dagen.
Så tager jeg den her fodskinne på.
Og så tager jeg min krykke der står ved siden af min seng.
Og så kan jeg gå lidt rundt.
Så har jeg min onkel, han har købt mig sådan en ældre-scooter, der kører 15 km i timen, som jeg kan køre ned og handle på.
Jeg er 32 år gammel, før sund og rask.
I mine lægepapirer, der står der ikke noget.
De kan ikke finde noget som helst. Der er ikke noget at finde.
Jeg føler jo ligesom, at de skal bare finde et eller andet.
Og nu kan de ikke finde noget. Så får jeg bare nogle smertestillende.
Jeg bliver bare skubbet videre over i, "det må du selv klare, det må du selv leve med".
Jeg føler jeg bliver trådt på.
Jeg kan godt blive ked af det over det nogle gange.
Nogle gange ryger jeg ned i et sort hul, hvor min kæreste skal pille mig op fra det.
Fordi så sidder jeg og græder og føler at hele verden den er ved at bryde sammen.
Fordi jeg ikke kan få det til at fungere.
Økonomi. Hvordan skal du klare dig.
Hvad bliver det næste. Kommer du nogensinde til at have det bedre.
Og alt sådan noget der, det kører jo bare rundt i hovedet på dig.
Jeg var overbevist om, at det var vaccinen der havde givet mig de her bivirkninger fra starten af.
Fordi at jeg havde aldrig nogensinde haft det sådan før.
Jeg var bare glad, når jeg fik lov til at sove et par timer nogle gange.
Nogle gange kunne jeg jo godt sove, fordi jeg var så udmattet, at jeg bare faldt om.
Altså jeg har aldrig prøvet lignende.
Jeg kan ikke huske, hvor få døgn efter jeg blev indlagt på Roskilde, at jeg blev lam.
Jeg blev lam fra benene, og helt op i hovedet.
Jeg mistede talen, og jeg havde ingen følelse hverken i arme eller i ben.
Jeg har aldrig døjet med sådan noget førhen overhovedet.
Jeg har passet hus og passet have, passet børnebørn, og været utrolig aktiv. Rejst meget.
Så det er ikke noget jeg har døjet med overhovedet.
Min svimmelhed den var der efter første stik.
Også går jeg jo så til lægen, for at få af vide, hvad er det der sker her.
Hvorfor har jeg det sådan her.
Hvor han siger, at det går nok over igen.
Men efter stik nummer to, så kommer alle de andre bivirkninger.
Jeg har nervesmerter.
Jeg har bindevævssmerter.
Jeg har muskelsmerter.
Jeg har de her massive hovedpiner.
Jeg er svimmel hele tiden.
Jeg føler mig, ikke at jeg nogensinde har prøvet at være skæv.
Men jeg kunne forestille mig at det er sådan det er.
Altså jeg føler mig skæv hele tiden.
Jeg får sådan nogle, hvad jeg vil beskrive som små besvimelser.
Og er sådan lige kort, hov, så er jeg lige væk.
Sådan nogle blackouts.
Eller... jeg har sådan fornemmelse af hele tiden at blive trukket bagover.
Jeg føler, at mit hoved, det er voldsomt tungt.
Så nogle gange skal jeg lige lave sådan en... For lige at... På plads med hovedet.
Min balance. Jeg har i en periode gået med stok.
Det gør jeg så ikke længere, mest af alt fordi at jeg følte mig måske en lille smule flov over at gå med den.
Jeg ved jo godt hvad en almindelig bivirkning fra et vaccinestik det er.
Det ved jo fra mine børn som har fået de første vacciner.
Man kan få let utilpashed og hovedpine. Og ondt hvor man er blevet stukket.
Og måske en smule feber.
Så det kendte jeg jo til.
Men ikke det her. Jeg har aldrig hørt, at man kunne få det sådan af at få en vaccine.
På det tidspunkt hvor jeg bliver sygemeldt, det bliver jeg den 23. juli.
Der ligger jeg derhjemme med de vildeste anfald.
Og den dag fik vi fat i vores læge, der straks sygemeldte mig, og henviste mig til neurologisk afdeling.
Jeg bliver kørt derned. Jeg er slet ikke i stand til selv at køre bil.
Noget der var en øjenåbner for mig på det tidspunkt,
det er, at hvor jeg egentligt troede, at jeg var den eneste der havde det på denne måde efter de her vacciner.
Der fortæller neurologerne mig faktisk, at de ser rigtigt mange af os.
Der er mange der har de her hovedpiner og anfald, og tryk i hovedet, ondt i ørene.
Jeg fik også tinitus, som arbejdede sig op. Og fik et høretab på mit højre øre.
Det tager ikk´ lang tid for dem, at konkludere at det skyldes vaccinen.
Altså min læge har jeg jo også konsulteret undervejs i forløbet.
Hun har taget prøver.
Og prøvet andre medikamenter af
i forhold til den her fornemmelse af, at der løber strøm igennem kroppen,
var der snak om at der måske var en allergisk reaktion.
Så jeg har fået nogle antihistaminer undervejs som slet ikke virkede.
Når vi læser journalen, så læser vi som da Michel kommer ud, da var det meget kritisk.
Men det vi får at vide er, at han er en sund og ung rask dreng på 23 år. Selvfølgelig skal han nok klare det her.
Men når vi kigger på papirene, så er det ikke det der bliver sagt til os.
Det er ude af vores hænder. Vi ved ikke hvad vi skal gøre. Han er 23 år.
Det er uforståeligt, altså. Vi ved sgu ikke hvad... Vi har det, vi har det rigtig svært som familie lige nu.
Og vi synes det er en rigtig hård kamp, det her, lige nu.
Problemet med de her vacciner det ligger i bivirkningerne for hver batch af vacciner, at det varierer for meget.
Et vaccinebatch, det svarer lige som til en serie eller en mængde af vaccine, som man har produceret.
Som man så fylder på de her små ampuller og så pakker det og sender det ud.
Det bliver typisk produceret i størrelsesordenen af 800.000 - 1.500.000 doser pr. batch.
I Danmark der har vi fået et meget, meget varierende antal af doser fra et meget, meget varierende antal af batches.
Det man kunne se i USA,
det var at der var meget, meget stor forskel på hvor mange bivirkninger hvert enkelt batch havde registreret på sig.
Altså af de bivirkninger som bliver indberettet til bivirkningsdatabaserne.
I det sidste brev her der har jeg jo så tjekket det efter i de danske tal.
Og der viser det sig så, at selv når man justerer for størrelserne på de her batches,
så er der en enorm forskel stadigvæk.
Hvis vi tager alle vaccinerne der har været brugt mod Covid-19 her i Danmark,
så snakker vi en faktor 118.000 i forskel mellem det batch der giver færrest, og det batch der giver flest bivirkninger.
En forskel på 11.800.000% mellem de to.
Det hører slet ingen steder hjemme, at man skal kunne se så stor en forskel i bivirkninger.
Når man giver sig til at kigge på sammenhængen mellem størrelsen på de dele af batches vi har fået her i Danmark,
og så antallet af bivirkninger så fremkommer der, i hvertfald for Comirnaty, altså Pfizers vaccine,
der fremkommer der faktisk tre unikke forskellige versioner.
Ikke en, men tre.
Normalt hvis vi skulle måle en vaccine,
så ville vi kigge på... i forhold til antallet af doser der bliver givet,
hvor mange bivirkninger er der så registreret.
Der skal nogenlunde være sådan en rimelig lineær og lige sammenhæng mellem det.
En enkelt homogen sammenhæng.
Altså sådan at hvis du har et batch hvor der er 100.000 doser i,
Hvis der så er en bivirkningsprocent, lad os tage for et eksempel på en promille.
Så kommer der 100 bivirkninger på et batch med 100.000.
Hvis der så kommer et batch med 1.000.000. Så skal det selvfølgelig give 10 gange så mange.
Så der er en enkel, lineær sammenhæng.
Men det er ikke det vi ser.
Vi ser faktisk, at der er sådan en meget, meget heterogen sammenhæng.
Hvor at for nogle enkelte af batchene, der er det som om, at de er meget små i størrelserne i antallet af doser.
Det vi har fået her i Danmark.
Men de giver et helt ekstremt højt antal af bivirkninger.
Nogle af de andre, de er enormt store.
Altså vi snakker nok nærmest fulde batches, 800.000 eller mere.
Og de giver nærmest ingen bivirkninger.
Når man prøver at trække nogle trendlinjer igennem det, så får man en meget skarp opdeling.
Og det betyder i hvertfald for Pfizers, så er der tale om, at der er tre forskellige versioner.
Og det er ikke bare produktkvaliteten der varierer helt ekstremt.
Der er tre forskellige versioner af den samme vaccine.
Hvad det her fund betyder, det har jeg ikke den fjerneste anelse om.
Jeg er ikke immunolog. Jeg ved ikke hvordan man fremstiller vacciner.
Men jeg kan se på bivirkningstallene, at der fremkommer 3 helt unikke bivirkningsprofiler.
For det første så er man nødt til at stille spørgsmålet,
når nu nogle batches af vacciner, kan give 118.000 gange flere bivirkninger end andre.
Kan man så give informeret samtykke til det?
Jeg kan formulere svaret som et simpelt spørgsmål.
Hvis du skulle ned og vaccineres. Og du kunne vælge mellem to vacciner.
Den ene giver 1000 gange så mange bivirkninger som den anden.
Betyder det noget for dig? Eller er det fuldstændig lige meget?
Hvis det betyder noget for dig.
Altså hvis du synes, at nej jeg vil nok egentligt helst have den der ikke giver 1000 gange flere bivirkninger.
Så er det en relevant information, du skulle have haft dengang du blev vaccineret.
Og dermed så har du ikke kunne afgive informeret samtykke.
For der er ikke nogen der har fået det her af vide.
Man må jo stille spørgsmålstegn ved, om det her det i det hele taget har været lovligt.
Min egen konklusion det er, at det må helt klart være ulovligt.
Fordi Sundhedsloven den specificerer helt tydeligt,
at man skal kunne give informeret samtykke for at en behandling er lovlig.
Og en behandling det kan for eksempel være en forebyggende sundhedsbehandling.
Det er en vaccinering.
Informeret samtykke er jo født ud af de rædsler man under Anden Verdenskrig udsatte mange mennesker for.
Og det førte frem til det man kalder Nürnberg-koden.
Vores sundhedslov har jo implementeret Nürnberg-koden.
Og det vil sige, at når du skal have en medicinsk behandling,
så skal du have at vide, hvad er fordele, hvad er ulemper.
Det vil sige man skal have et valg.
Og ingen, ingen kan tvinge dig til at tage noget du ikke vil have.
Altså hvis vi svigter på sådan et område, som er opstået af så grum en situation.
Er vi virkelig der tilbage hvor det enkelte menneske ikke betyder så meget,
når man tænker på hvad man skal bruge det til?
I krigen der sagde man jo, at man skulle bruge det til, at få mere viden om de her sygdomme.
Det er jo ikke en human måde og forske på.
Og slet ikke her med Covid. Altså på en ikke færdigtestet vaccine.
Altså, der mangler jo fase 4.
Fase 4 er det man kalder post-marketing fasen. Der hvor det går ud på befolkningsniveau.
De helt store mængder data.
Det er der hvor indlægssedlen skal opdateres igen.
Her får du også fanget de sjældne, alvorlige bivirkninger.
Et informeret samtykke kan kun eksistere, når du har fase 4 med.
Og den er sprunget over.
Og jeg kan ikke se nogen steder endnu, at vi i virkeligheden ved hvad der er de sjældne, alvorlige bivirkninger.
Det vil sige, at man stadigvæk er i den situation,
at man egentligt ikke kan give et ordentligt informeret samtykke.
Da jeg møder op på vaccinestedet i Frederikshavn,
der får jeg ikke nogen som helst forklaring om hvad der eventuelt kan være af bivirkninger, udover de gængse.
Så mangel på information det er der i hvertfald.
For havde jeg vidst de bivirkninger var der, så havde jo jeg sagt nej.
Man kunne gå ind og læse lidt på nettet. Og Sundhedsstyrelsen.
Men der var jo ikke noget om hvad... Jo, hvad de der almindelige bivirkninger var.
Man fik måske ondt i hovedet. Eller du havde måske smerter hvor du fik indstikket,
og sådan noget der, det var det jeg kunne læse.
Jeg havde aldrig troet, at jeg skulle være i det her smertehelvede som jeg er idag.
Inden jeg valgte at få vaccinen, havde jeg ikke fået nogen meldinger om,
hverken hvad der var i den eller hvilke bivirkninger der kunne være ved den.
Andet end, at jeg kunne få ledsmerter, og jeg kunne blive rød, der hvor jeg fik stikket.
Det var det.
Jeg var en af de første der fik den gennem mit arbejde.
Så jeg mødte faktisk op ude på min arbejdsplads og fik den der.
Og så skulle jeg skrive under på, at jeg ville have den.
Og det var det jeg ligesom fik.
Så skulle jeg vente i et kvarter efterfølgende, for at se om jeg blev dårlig.
Og det var det.
Jeg er ikke blevet informeret overhovedet omkring bivirkninger.
Min eneste information, det beror på hvad man kunne høre en Søren Brostrøm stå og sige på skærmen.
Jeg har så efterfølgende fundet ud af,
at til det batchnummer jeg har fået, knytter der sig faktisk mange med bivirkninger.
Og det var først efter vaccinen, at jeg får stukket en folder i hånden.
Men i den står der jo heller ikke noget omkring alvorlige bivirkninger.
Og på det tidspunkt hvor jeg har fået vaccinen, der har de alvorlige bivirkninger faktisk været kendt.
Så jeg synes ikke, jeg er blevet oplyst ordentligt om bivirkninger.
Jeg føler ikke rigtigt, at jeg er blevet informeret om noget som helst.
Alt det jeg ved om de her vacciner det har jeg selv opsøgt på nettet.
Jeg har hørt, at man skulle få en brochure ved stikket.
Men det fik jeg ikke.
Jeg mødte op. Rullede ærmet op. Fik et stik, og gik ud og satte mig.
Jeg er overhovedet ikke blevet informeret om noget som helst.
Selvom jeg spurgte ind til om det var trygt. Om det var godt, om de vidste nok om det.
Der var ingen der informerede mig om noget som helst, hverken om bivirkninger eller andre ting.
Vi føler os misinformeret, lad os sige det sådan.
Vi føler ikke, at det har været de rigtige informationer fra starten af.
Men vi føler også, at tingene bliver manet lidt til jorden.
De vil udelukke noget, og de vil heller ikke sige for og imod noget.
Vi føler at vi står alene med det her.
Og skal søge al informationen selv.
Det er en hård kamp når man lige har mistet sin kære bror eller søn.
Lægerne fokuserer på kramperne.
Og de fokuserer på det, som om det er et epilepsi anfald.
Udover det så fokuserer de på det der hedder autoimmun encephalitis.
Noget betændelse af en form.
På trods af de har fokus på det, så er der testet negativ.
Men de har fokus på det stadigvæk.
Jamen de har testet ham sådan set for alt, og alt er negativt.
Det er sådan set os som familie, der skal nævne det her for lægerne.
Fordi de kommer ikke og siger til os på noget tidspunkt, at det kan være en mulig bivirkning.
Ikke før at vi selv bringer det på banen, det her.
Og siger at det her kan være en mulig bivirkning, fordi det sker 14 dage, 3 uger efter tredje stik.
Så der begynder de måske først, at ville skrive noget.
og begynder at fokusere lidt på den (vaccinen).
Men før har de ikke nævnt om det.
Ikke før vi som familie nævner det.
Vores erfaring, i alle de år, har været, at det har været meget svært,
at man er blevet syg efter en vaccine
og så fået kædet det sammen med at det er vaccinen, man er blevet syg af.
Det første problem folk støder på, det er...
De ringer her til os og spørger,
kan der være en mulighed for at, den sygdom der er opstået hos mit barn eller hos mig selv,
i så og så lang tid efter vaccinen, kan skyldes vaccinen?
Vi forholder os jo til de retningslinjer, der er givet både nationalt og internationalt,
om hvornår og hvordan der kan være tale om en sammenhæng.
De går ned til deres egen læge.
Og det der så er helt almindeligt, det er, at lægen siger;
Det tror han eller hun ikke.
De kommer tilbage til os og fortæller;
Jamen, lægen mener det ikke.
Så det vil sige, lægens pligt til at indberette formodede bivirkninger,
foregår ikke engang automatisk.
Ved COVID er den oven i købet skærpet.
Der skal de.
Bare det, at det er en mulig bivirking, så skal man indberette.
Og vi har skærpet indberetningspligt overfor ny medicin.
Alle man kan mistænke der har en en bivirkning fra corona vaccinen, skal indberettes.
Og det er også selvom man ikke er sikker.
Mange af de patienter jeg har snakket med og oplevet der har bivirkinger,
de var ikke oplyst om, at de skulle indberette det.
Og dem der havde snakket med deres læge om at indberette det, der havde lægen afvist det.
De mente ikke, det havde noget med vaccinen at gøre.
Eller også så var det så milde tilfælde, mente de, så der var ikke grund til at indberette det.
Den ene var en meget ung mand som var blevet vaccineret, i teenagealderen.
Som ikke kunne gå og stå i et døgn efter vaccinen.
Og det mente hans læge ikke der var nogen grund til at indberette.
Okay, vi siger den bliver indberettet til Lægemiddelstyrelsen.
Der ligger den så inde og skal det, man kalder kausalitetsvurderes.
De skal så vurdere, jamen, er det en bivirkning.
Når familierne så vender tilbage til os og siger;
Jamen lægen har sagt sådan og sådan, det mener de ikke.
Hvis vi så mener, at der virkelig kan være tale om en skade,
så hjælper vi dem med at søge erstatning i Patienterstatningen
Men det første skridt vi skal igennem,
det er jo at få dem udredt, for en vaccinationsskade.
Og her løber vi ind i næste kæmpestore problem.
Vi kan finde en god neurolog eller en anden specialist,
som dækker det område, hvor de er blevet skadet på.
Og i langt de fleste tilfælde,
der havner de i samme situation hos deres egen praktiserende læge.
Det er, de undersøgelser der bliver lavet, for at verificere, eksisterer egentlig ikke rigtigt.
Der er ikke sat nogen procedure op, der ligesom kan sige,
Her kan der være tale om en skade.
Mange af de symptomer, folk kommer med, efter vaccineskader,
er jo for eksempel føleforstyrrelser, sanseforstyrrelser.
Og det kan man ikke måle ved de forholdsvis grove almindelige metoder man bruger.
Der skal man ind i nogle meget finere undersøgelser.
Så deres symptomer, bliver opfattet som det man kalder subjektive.
Det er noget de har oplevet.
Du har ikke instrumenter til, sådan umiddelbart, hos en neurolog,
til at undersøge, om en føleforstyrrelse er en føleforstyrrelse, andet end hvordan den føles.
Så man skal videre i et kompliceret system, til mere komplicerede undersøgelser,
der måske, og måske ikke, kan afklare, er der tale om en nerveskade.
Det jeg mener vi mangler herhjemme, det er det, man kalder biomarkører.
Altså gå ind i blodet, i blodundersøgelser, fordi du kan næsten se alt i blodet.
Men det kræver jo at du laver nogen udvidede undersøgelser,
der viser hvordan dit immunsystem, har reageret.
Der mangler protokoller for det!
Og der mangler en faglig diskussion om det.
Det næste meget store og vanskelige skridt, det er jo så...
en ting er at få en diagnose. En andet ting er at få en behandling.
Når du ikke har nogen diagnose, kan du ikke få nogen behandling.
Og når du ikke har nogen diagnose og behandling, kan du ikke få nogen erstatning.
Der er ikke nogen der kan give mig en diagnose.
Jeg kan ikke arbejde. Jeg har ikke noget arbejde mere.
Så hvis jeg bare kunne få at vide det var gigt, eller noget andet.
Eller det var kroniske smerter, så kunne jeg ligesom forholde mig til det var det, det var.
Men jeg kan ikke forholde mig til noget.
Der er ikke nogen der kan sige mig noget.
Og det er derfor jeg er sur på systemet, og på lægerne og sundhedssektoren og alt det der.
Der ikke nogen der hjælper mig.
Der er ikke nogen der hjælper de andre som jeg taler med på Facebook, og skriver med.
De bliver heller ikke hjulpet. De bliver også bare sendt videre,
i den samme skuffe, som jeg bliver sendt videre i.
De synes bare det er helt vildt, fordi jeg skrev et opslag om at indberette bivirkninger.
De synes det var helt vildt, at min læge havde gjort det.
Men så sagde jeg til dem, at det var også fordi jeg havde optaget ham samtidig.
Fordi så fik jeg hans ord på at han ville gøre det, så kunne jeg bruge det imod ham.
Det er vildt at vi skal den vej, for at vi kan få de ting vi skal have.
At vi skal sidde og optage lægerne,
eller dem ved kommunen om, hvad de siger, for at vi kan få de rette ydelser.
Det er jo sindsygt.
Altså når jeg har nævnt for lægerne, at det måske kan være bivirkning fra vaccinen,
så har de bare sagt; Nej, det er det ikke. Det er noget helt andet, jeg har.
Og jeg siger; Men hvad er min diagnose så?
Jamen du kan ikke få en diagnose.
Og det andet, de troede det var, det var Wernickes Encefalopati.
Som er vitaminmangel.
Som giver betændelse i hjernen.
Men efter jeg har fået de vitaminer og er blevet skannet en gang til,
så kan lægerne se, at det egentlig ikke har været vitaminmangel.
Men de går ikke i dybere udredelse.
Hvis jeg ikke får en diagnose, så føler jeg lidt at jeg er på bar bund.
Altså jeg er bare et stort spørgsmålstegn.
Nu har jeg godt nok skanningsbilleder, som viser at der er noget galt oppe i hovedet.
Men de kan ikke sige hvad, der er galt oppe i hovedet.
Og jeg kan ikke få erstatning fra min fagforening, fordi jeg ikke har en diagnose
Bare fordi det er en arbejdsdiagnose, så kan de ikke gøre noget ved det.
Men alle de læger, minimum 4, jeg har set, siger at det er ikke sikkert jeg får en diagnose.
Altså det er lidt ligesom, du siger plat eller krone. Og så ser man, hvad er det i dag.
Det er sådan jeg føler, at det er blevet taget. Det er ikke blevet taget seriøst.
På det tidspunkt, hvor jeg er på sygehuset første gang, får jeg at vide at,
de står jo egentlig uden værktøjer til at... ligesom... hvad skal man sige... at håndtere os med vaccineskader.
Og at man derfor ikke har noget klar, der kan lindre bivirkninger.
Så lægerne må jo forsøge sig frem, med det de har.
Og det eneste de ligesom kan tilbyde at give mig,
i bestræbelserne på at gøre noget ved hovedpinen, det er midler mod epilepsi og depression.
Jeg siger til ham, at det her med at være med i endnu et medicinsk forsøg, det lyder ikke særlig tillokkende.
Om der er andre ting jeg kan gøre? Jeg har aldrig brugt alternative behandlinger.
Men jeg siger til ham, kan det være noget?
Og så siger han så, det er i hvert fald ikke noget, der skader. Gør alt det du vil. Vi kan håbe på, at det hjælper.
Da jeg finder ud af, at de her ting formentligt kommer af vaccinen, og jeg søger læge,
så bliver jeg egentligt mødt af min egen praktiserende læge, der ikke rigtig ville hjælpe mig.
Så jeg har været igennem et utal af undersøgelser, men jeg har betalt dem alle sammen selv.
Jeg har været til en ENG, så har jeg været til en EMG.
Så har jeg været til en MR-skanning af mit hoved.
Så har jeg fået taget en masse blodprøver.
Så har jeg været til en overvåger af mit hjerte,
hvor at ham hjertelægen mener, at jeg har noget der hedder POTS.
Ikke rigtig fået nogen diagnose.
Men fået rigtig mange forskellige medicinske præparater.
Min læge han mente jo, at det kunne være psykisk,
fordi jeg fik så mange uforklarlige symptomer.
Jeg har intet i min historik eller noget andet,
hvor jeg har haft det svært eller døjet med noget, ja, psykisk, overhovedet.
Jeg har nærmest aldrig været hos min egen læge, før nu her.
Og når jeg ligesom fortæller, at jamen, det er jo ikke psykisk
og jeg har vist ham hvor mange andre der lider med de helt samme ting som mig.
Så får jeg bare at vide at, jamen det er ikke vaccinen, så må det være Corona.
Hver gang jeg møder op til.. Ikke så meget lægebesøg.
Jeg føler lidt min egen læge er begyndt at lytte lidt på, hvad jeg siger.
Men når jeg møder op til andre undersøgelser på sygehuset, til skanninger osv.,
så bliver jeg lidt mødt med en skepsis omkring det. Og bliver måske lidt udstillet som en tosse.
Det bliver mere gjort til at jeg fejler noget psykisk, for de kan ikke se noget på mine prøver.
De kan ikke se noget på mine undersøgelser. De kan ikke... Der er ikke noget, der giver noget udslag.
Det er drænende. Helt vildt.
For man kan ikke lade være med, selv at begynde at få en følelse af,
at man måske, fejler et eller andet oven i hovedet.
Selvom jeg inderst inde godt ved, at det gør jeg ikke. Det her, det er noget der sker.
Det her er noget der er virkeligt for mig, og det er virkeligt for ufatteligt mange mennesker.
Og vi føler jo lidt, at vi står alene i det.
At vi gør lægens arbejde.
Jeg har været ved hjertelæge. Jeg har været på neurologisk.
Jeg har været ude til udredning for sclerose.
Ørelæge. Nerveledningsundersøgelser. Svimmelhedscenter.
Jamen, der er nærmest ikke det, jeg ikke har været igennem.
Jeg har fået en CT-skanning af mit hoved.
Og går lige nu og venter på at få en MR-skanning af mit hoved igen,
fordi den sidste neurolog jeg var ved, han mente at det var sclerose.
Og problemet er, at der er ikke nogen undersøgelser, eller nogen tal,
der giver et udslag, på nogen som helst måder.
Så de ved ikke hvor de skal gøre af os.
Det eneste de kan blive ved med at gøre, er bare at undersøge og undersøge og undersøge.
Når så vi ikke har flere undersøgelser vi kan blive sendt til, hvad gør vi så?
Nu har jeg jo ligesom været hele møllen igennem, og alle læger...
Har været indlagt på Filadelfia Hospitalet, privat hospital.
Slagelse hospital, Holbæk hospital, Hvidovre hospital, Amager hospital
og jeg gider ikke mere.
Alle de læger jeg har været hos, det er 16 til 17 læger nu.
Det er nu den 17. læge jeg skal op til.
Mange af dem, de tror jo ikke på mig.
Jeg føler det hele tiden bare er den samme historie jeg skal sidde og give igen og igen.
Selvom jeg har afgivet samtykke til journaler,
Alligevel vil de have, lidt som et krydsforhør.
Jeg sidder nærmest som hos politiet og skal krydsforhøres, om det er rigtigt, det jeg siger.
Det er virkelig ikke det fede.
Jeg er selv blevet henvist til en senfølgeklinik.
Det tog dem under en halv time at afvise den.
Med beskeden til min egen læge,
om at de modtog kun henvisninger på senfølger fra dem der havde haft virusen,
men ikke på dem, der var ramt af vaccinen.
Jeg var nede ved min læge og indberette bivirkningerne.
Og han sagde; Vi ved så meget her, om de der vacciner.
Han indberettede og jeg har været inde og tjekke det.
Jeg har ikke indberettet det. Der skal jo en vis portion overskud til at gå ind i det.
Jeg har ikke haft energi til at undersøge det nærmere.
Om de har indberettet det på sygehuset, det er jeg ikke klar over.
Jeg har meldt mig ind i VaccineForummet og håber på, at de vil hjælpe mig,
med at indberette det, hvis ikke det er indberettet.
Min læge indberettede bivirkningerne, men de blev indberettet inden de faktisk toppede.
Og inden de blev super slemme.
Så jeg har faktisk en aftale med min læge om, at jeg skal selv genindberette dem.
Til min egen læge, har jeg givet en minutiøs, altså meget detaljeret beskrivelse af, hvad det er jeg har oplevet.
Men jeg har også selv indberettet til Lægemiddelstyrelsen og Sundhedsstyrelsen.
Det jeg har set er, at det er noteret, at jeg har haft nogen komplikationer,
som jeg oplever som bivirkninger.
Jeg har indberettet mine bivirkninger til både lægen og Lægemiddelstyrelsen.
Og jeg har været omkring Patienterstatningen også.
Men jeg har ikke hørt noget fra nogen af dem, overhovedet.
Jeg har fået indberettet bivirkninger til min læge.
Min første læge i København, han ville ikke gøre det.
Så stod jeg i nogen boligproblemer.
Så her fra Odsherred kommune har jeg fået min læge til at gøre det.
Ved at optage ham samtidigt, fordi så havde jeg bevis på at han ville gøre det.
Det har han så gjort. Han har så skrevet nogen forkerte oplysninger, til Lægemiddelstyrelsen.
Han har skrevet til Lægemiddelstyrelsen at jeg fik den, den 1. januar. Og ikke den den 15. januar.
Han har ikke skrevet jeg fik smerter. Han har ikke skrevet mine stikkende fornemmelser.
Det måtte jeg selv ind og indberette til Lægemiddelstyrelsen.
Og så give dem dokumentation på de ting. Så det har de fået.
Og nu har de så endelig rettet fejlene og skrevet tilbage til mig igen.
Så den er blevet indberettet nu.
Da jeg bad min læge om at indberette de her bivirkninger, jeg har fra vaccinen,
så var hans svar; Har du ALLE disse bivirkninger?
Og jeg sagde; Ja, og det er også det jeg har råbt op om mange gange.
Og jeg fik intet svar.
Neurologen Michael Nielsen, specialansvarlig overlæge,
varetager indberetning i forhold til mulig bivirkning til Covid-19 vaccination.
Og der har vi på papirer her. Det er blevet indberettet.
Altså lægerne har stort set ikke spurgt ind til noget, overhovedet.
Vores datter har talt med lægen på Roskilde, som egentligt stillede diagnosen. Hvad han mente om det?
Han har nærmest sagt til hende, at det var der overhovedet ingen sammenhæng med.
Nogen af sygeplejerskerne har givet mig medhold, fordi nogen af dem har også selv haft bekendte, pårørende,
der har været rigtig syge og dårlige, efter vaccinen.
Og de sagde også, at de ikke ville udelukke, at det nok var på grund af vaccinen.
Alle de tal jeg har fået, dem har jeg jo fået fat i via aktindsigter.
Jeg har søgt aktindsigt hos Lægemiddelstyrelsen i alle bivirkninger... alle behandlede bivirkninger
for Pfizer, Moderna, Astrazeneca og Johnson & Johnson.
Og så har jeg søgt aktindsigt i alle batchstørrelser.
Altså mængden af modtagne batches i Danmark og størrelsen af dem, på alle vacciner.
Det har jeg så fået fra Statens Serum Institut.
Det er en ommfangsrig opgave, selvfølgelig, som jeg lige har siddet med. Men den er absolut ikke svær.
Og det er det aller, allerførste man ville støde på, hvis man gav sig til at grave i det.
Jeg forstår slet ikke hvorfor det er mig, der har fundet det her.
Altså det skulle Lægemiddelstyrelsen, Statens Serum Institut... Det skulle myndighederne have fundet ud af.
Efter det første brev, jeg sendte ind, der var det jo kun de amerikanske data, som jeg havde, at gå ud fra.
Så det jeg gjorde det var jo egentlig, at jeg skrev jo bare ind for at advare om det.
Og så sige at, jeg tror altså der er et problem her.
Og jeg vil gerne have, at I undersøger det.
Og jeg vil gerne anmode Jer om at sætte vaccineprogrammet på hold, indtil vi lige har fået tjekket det.
Det er noget der tager en dag, at tjekke. Altså finde ud af om det var et problem i Danmark.
Det er jo ikke noget hvor jeg bad dem om, at gøre noget drastisk overhovedet.
Det resulterede så i, at Epidemiudvalget bad om et svar,
om nogen kommentarer, til det som jeg havde skrevet, fra Sundhedsministeriet.
Sundhedsministeren (Magnus Heunicke), han indhentede så svar fra Lægemiddelstyrelsen og Statens Serum Institut.
De svarede sådan... Det var lidt opdelt, svaret. De svarede basalt set to ting.
Og det ene det var, at de havde ikke kendskab til den her problematik.
De afviste den ikke. Altså de sagde ikke, at den ikke var der.
Men de sagde, at de havde ingen kendskab til noget som helst,
hverken fra FDA, det amerikanske Food and Drug Administration,
fra EMA, det Europæiske Lægemiddelagentur,
eller fra nogen af de andre organisationer, som de arbejder med,
der havde de ikke fået de her informationer.
så det havde de absolut ingen forventninger om at der ville være.
Men de tjekkede det ikke.
Så det vil sige, at der er jo ingen instanser, som står på patientens side.
Selvom vi har love.
Lov om informeret samtykke. Lov om erstatning.
Vi har rigtig gode love.
Og med lov skal land bygges.
Men sådan er det ikke mere.
Fordi lovene bliver ikke overholdt.
Folk mister jo fuldstændig tilliden, og respekten for mange instanser.
Før vaccinen, der troede jeg en lille smule på systemet.
Min tiltro til systemet er lig nul.
Og det har det været lige siden det startede, efter vaccinen.
Jeg stoler ikke på systemet, overhovedet.
Jeg har været rimelig tilfreds med sundhedssystemet, inden alt det her.
Og det vil jeg sige, det er jeg så ikke så meget mere.
Inden vaccinerne havde jeg en høj grad af tillid til vores myndigheder herhjemme, altså vores sundhedssystem.
Det er lig nul idag.
Alt hvad der kommer fra myndighederne fremover, det vil jeg simpelthen være mega skeptisk overfor.
Jeg tror ikke på dem!
Efter det her, så har jeg rigtig svært ved at stole på læger og på sygeplejersker.
Jamen bare... Alle eksperter indenfor sundhedsområdet. Jeg har rigtig svært ved at stole på nogen af dem.
Der er ganske få læger, som jeg er blevet mødt af, der tager mig seriøst.
Og det har mest været i privat regi.
Dengang jeg tog vaccinen, der havde jeg egentlig ikke så mange forbehold, på det tidspunkt.
Jeg har altid haft kæmpe tiltro til vores sundhedsvæsen.
Så jeg tog den jo, og tænkte, nå, men det bliver jeg nødt til.
Jeg skal passe mit arbejde, det giver mening.
Efter de her ting startede, så tænkte jeg stadigvæk ikke, at det var vaccinen.
Jeg fandt faktisk først ud, af det skyldtes vaccinen flere måneder senere.
Da jeg havde haft de her bivirkninger, der søgte jeg jo hjælp hos læger.
Og blev mødt af, at muskelsammentrækninger det var meget normalt.
Og det var der mange mennesker der havde.
Jeg kender bare ikke nogen.
Så jeg gik ind og googlede "hvorfor får man muskelsammentrækninger".
Og så er der en diagnose, der hedder BFS, fandt jeg ud af.
Som står for godartede muskelsammentrækninger.
Og der var en gruppe på Facebook, jeg blev medlem af.
Og skrev så; Jeg har det her, har I også det? Ja, men det havde de.
Men da jeg så skrev, at jeg havde alle de her andre mærkelige ting,
som stikken og prikken. Og jeg havde hamrende ondt.
Så skrev de jo så; Det er ikke normalt.
Så var der en pige derinde, der henviste mig til en gruppe inde på Facebook,
for folk der havde fået skader af Pfizer vaccinen.
Og jeg overvejede faktisk slet ikke at blive medlem.
For jeg havde vitterligt tiltro til, at det er ikke vaccinen.
Men hvor min kæreste så siger; Men prøv nu bare at kigge derinde.
Og så går jeg ind, og jeg kigger, og så ligger der et opslag fra en ung fyr, der kommer fra Canada,
der har lavet et opslag, der kunne have været mit.
Det var nøjagtig det samme. Det var spot on. Med de helt samme ting.
Så jeg brugte rigtig lang tid derinde, og kunne se, at størstedelen af dem døjede med de helt samme ting som mig,
og så søgte jeg flere grupper med folk der havde fået skader fra vaccinerne, og det hele passede.
Jeg har ikke haft nogen mistillid, som så, til systemet.
Jeg har haft en god tro om, at de gjorde alt hvad de kunne.
Efter forløbet her, der føler jeg, at der er mange ting der bliver fejet ind under tæppet. Eller ikke bliver informeret om.
Min tillid er røget rimelig, til sundhedssystemet, vil jeg godt sige lige nu.
I vores desperation over, at der egentlig ikke sker noget, med hjælp til de skadede...
De metoder vi har brugt, har hjulpet nogle enkelte, men der sidder mange tilbage.
Og vi har stadigvæk ikke den form for opbakning fra Sundhedsstyrelsen, rent fagligt, med at de skal gå ind i det.
De skal oprette et speciale eller oprette en enhed, der hjælper disse mennesker.
Så måtte vi prøve at bruge en anden metode, og vi besluttede så, at vi ville lave en dokumentar.
Om de familier, der har skadede børn.
Dokumentaren kommer så på gaden i november 2020.
I december ser vi pludselig en kæmpe artikel, en forside artikel, i Zetland.
Hvor vi, bliver beskrevet, som nogen der tapper statskassen for penge.
Zetland fremfører så i denne her artikel, som selvfølgelig er meget kritisk overfor os,
at vi har fået millioner, gennem årene, i statsstøtte.
Og der er nu blevet sået tvivl, fra Sundhedsstyrelsens side, om vi er de rette til at få de penge.
I denne her artikel er der to sundhedspolitikere, der udtaler sig.
Den ene er Per Larsen, sundhedsordfører fra De Konservative.
Og den anden er Stinus Lindgren, fra De Radikale.
Og de udtrykker begge to, en støtte til den forargelse,
som Zetland fremsætter i denne her artikel.
Rimelig kort tid efter... nogen ganske få måneder,
så sker der det, at denne her artikel kommer til at gå i opfyldelse.
Fordi vi får så besked fra Sundhedsministeriet, at vores midler...
Det er 200.000 kroner vi har fået hvert år, i 20 år.
De er pludseligt blevet frataget os.
Og vi har ikke ændret profil eller arbejdsmetode, på nogen måde.
Så vi undrer os, rigtig meget.
Den artikel i Zetland, kommer 3 uger inden, at vaccinationskampagnen starter med Covid-vaccinerne.
Jeg havde kvalificeret mit første brev ved at sige,
jamen det her, det er resultaterne i USA.
Men jeg kunne faktisk se også...
For jeg var begyndt at interessere mig for overdødelighed på det tidspunkt i Danmark.
Og jeg kunne jo se, at der havde været en signifikant overdødelighed
siden maj 2021, og det var så, det var i december 2021.
og der har faktisk været en signifikant overdødelighed lige siden.
og den er i øvrigt fortsat.
For at komme tilbage til det, så har jeg jo kvalificeret det, ved at sige;
Jamen der ses faktisk overdødelighed i Danmark,
så måske skulle vi tage de her resultater, de her faresignaler fra USA, alvorligt.
Så fik jeg så det svar tilbage, at man så overdødelighed i Danmark.
Men det var primært hen ad omkring november-december 2021
Og det var primært Covid-19 dødsfald
Da jeg jo så begyndte at grave i det, så finder jeg jo så ud af at, jamen, det er jo fordi at Statens Serum Institut,
de bruger en model, til at vise, hvor meget forventet dødelighed, der er.
Men når man så holder den forventede dødelighed op imod et gennemsnit for de samme år,
som er populations vægtet selvfølgelig, så er den forventede dødelighed i deres model alt for høj.
Og det vil med andre ord sige, at så ser det ud til at være underdødelighed om sommeren
og en smule overdødelighed om vinteren. Thats it.
Man skal så tage med i betragtningerne, at når man snakker om Corona dødstal, så er det jo død med Corona.
Det er egentligt defineret som, at man skal bare være testet positiv for det, indenfor 30 dage, inden man døde.
Så man kan egentlig have haft Corona og det er overstået,
og så falder man død om af et eller andet.
Man kan også bare have været smittet med Corona og køre galt i bil, og dø.
og så bliver man registreret som et Corona-dødsfald.
Så det er selvfølgelig klart, at Corona-dødsfaldene er meget over-opblæste.
men de kan faktisk stadigvæk ikke forklare den overdødelighed, der er.
fordi i sommermånederne er der jo ingen Corona-dødsfald.
Så hvorfor har vi en signifikant overdødelighed?
Hvorfor er den her overdødelighed stort set konstant?
Hvis det er sådan at farligheden af virusen, i takt med den muterer, går ned af?
Der er ingen forklaringer.
Det sidste del i det svar jeg så får, den er ret interessant.
Fordi der siger de, at det er Lægemiddelstyrelsens vurdering..
Fordi der har været dødsfald, som er indberettet som bivirkninger.
Der siger man så, at det er Lægemiddelstyrelsens vurdering,
at det er i overvejende grad sandsynligt at dødsfaldene skyldes andre forhold,
og i mindre grad sandsynligt, at det skyldes vaccinen.
Det står bare som en påstand i dokumentet.
Det var ligesom de to svar jeg fik tilbage.
Det var kun det første brev hvor jeg fik de her svar.
Siden da har der ikke været nogen kommunikation den anden vej.
Men det, der er interessant, det er, at når man kigger på dataene,
så er der sammenhænge, på kryds og tværs i de her data.
Der er faktisk enormt stærke sammenhænge.
Der er alle de almindelige bivirkninger.
Og de alvorlige bivirkninger.
Og dødsfaldene.
På kryds og tværs mellem dem allesammen, der er der sammenhænge.
Altså de batches som giver mange almindelige bivirkninger,
de giver også mange alvorlige bivirkninger og de giver også mange dødsfald.
Det gør sig også gældende i hele EU.
Ja sådan sagt lidt på lægmands sprog,
enten må alle de her indberetninger være falske, i hele EU.
Ellers så holder de her svar altså ikke.
Det synes jeg jo, peger rigtigt meget i retning af,
at man prøver faktisk at negligere og tale problemet væk.
Frem for egentligt at gå ind i det.
Jeg er jo statistiker.
Jeg er interesseret i tal.
Hvis tallene viser mig noget andet, eller jeg har taget fejl af dem,
så ændrer jeg jo mening på en femøre.
Det er ikke for at jeg skal have ret.
Jeg prøver bare at sige hvad jeg ser, i tallene.
Enten så kender man godt svaret, men vil ikke sige det.
Eller også har man bare ikke lyst til at finde ud af det.
Jeg oplever det lidt som om det bare er toppen af isbjerget, vi ser.
Fordi hvis vi kun indberetter 1 procent af de bivirkninger vi ser,
eller mulige bivirkninger, så er antallet jo meget, meget større.
Det ved man fra anden medicin,
at det er kun 1 procent af bivirkningerne der bliver indberettet.
Og det er bekymrende at vi ikke er interesserede i at få
nogen reelle tal, for de bivirkninger der kan være.
Især når vi står med så ny en vaccine.
De erfaringer jeg har fra Covid-vaccinen, med folk der har henvendt sig her,
er at de er blevet, faktisk, voldsomt syge, minutter efter at de har fået vaccinen.
De er blevet så syge, så de ikke har kunnet køre hjem.
De er blevet sendt hjem, vil jeg sige, i livsfare. Så dårlige har de været.
De har derefter forsøgt, på forskellig vis, at få hjælp, fra egen læge,
fra speciallæger, i det uendelige. Uden at der er sket noget som helst,
Uden at de har kunnet få en diagnose. Og de har slet ikke kunnet få behandling,
og de er stadigvæk meget dårlige.
Altså vi kan ikke andet end at være vidne til noget,
som er meget svært at være vidne til.
Og som aldrig bliver sagt inde på de her pressekonferencer.
Det er den groteske oplevelse vi har på den side hvor vi sidder og hører folks fortvivlelse.
Og så handler det hele om at man skal vaccinere sig for samfundets skyld.
De har... Lige nu, pt., er der ingen hjælp til dem.
Og derfor så synes jeg simpelthen, at det er på tide, at Sundhedsstyrelsen,
er deres ansvar bevidst.
At de får oprettet et speciale, kan man sige, i vaccineskader.
Sådan så de her folk, kan få hjælp.
Og de skal have hjælp lige med det samme.
Det er bydende nødvendigt, at de ser på, hvor stort et ansvar de har.
Fordi det er jo dem, der har tilbudt os den her medicin.
Så vi sidder tilbage med en underlig fornemmelse af,
at de ikke tager det ansvar alvorligt
Og det er måske det mest alvorlige af det alt sammen,
det er, at de løber fra det ansvar.
Altså jeg har brugt på den anden side af 75.000 på at finde ud af, hvad der er galt med mig.
Der er nogen derude, der sidder og har brugt endnu flere penge på at finde ud af, hvad det er der er galt.
Og folk er nærmest der, hvor de er ved at gå fra hus og hjem,
fordi at de har brugt alt hvad de ejer, på at finde ud af, hvad det er, der sker med dem.
Og hvem lider så under det? Det gør vores børn.
De mister så meget på det her.
Jeg er mor. Jeg er voksen. Jeg kan bære mange ting.
Men at se mine børn, i den situation, det er fandme svært.
Ja
Det starter jo med at man bliver lam nedefra og op.
Man heles så, omvendt, fra overkroppen og ned.
Og der siger man så, at det tager længst tid med fødderne, benene.
Og om det nogensinde bliver bedre, det ved jeg ikke. Det har jeg valgt ikke at tænke på.
Selvom jeg selv har været i systemet i så mange år.
Ja, man gør sig ikke begreb om hvordan... Ja, man må ikke bruge ordet råddent,
men det er det jo sådan set. Det er skræmmende synes jeg!
Jeg føler kun at det er blevet værre.
Jeg har ikke tiltro til noget system, jeg tror ikke på, at systemet, det vi har nu, kan hjælpe mig.
De er røvligeglade. Kommunen er røvligeglade med mig.
De vil bare presse mig ud på arbejde.
Der er ikke nogen læger der vil sige til mig, at det er en bivirkning.
Det eneste de vil sige til mig, er, at det er mystisk.
Så jeg har ikke nogen hjælp at hente. Der ikke nogen, der hjælper mig.
Og jeg tror heller der er nogen der hjælper de andre, der har vaccineskade.
Der er ikke nogen hjælp at hente.
Jeg føler nærmest man bliver trådt på, hvis man har noget at sige om det.
For os er det ikke det endelige svar.
Det er ikke en konklusion på det her.
For der er ikke kommet noget svar. Det er kun en mulig...
Der er ikke noget, der er konstateret. Så vi føler os, uden svar, endnu.
Vi, som familie, som vi står lige nu, står vi meget i det uvisse.
Vi har valgt at sige ja til et lægesyn og retslægelig obduktion,
hvor politiet har været inde over det, og Michels hjerne,
er til videre undersøgelse i Aarhus lige nu.
Men da jeg snakker med lægen, lyder det meget til,
at vi ikke får et endeligt svar, kan jeg være bange for.
Her bliver det så samfundet, der ligesom bliver den overordnede, som skal beskyttes.
Men de enkelte individer, som samfundet består af, er uden betydning.
Og selvfølgelig skal det enkelte menneske indordne sig til en vis grad.
Men det skal ved Gud ikke ofres.
Og det blir´ det.